Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Геологія
Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Геологія – рецензоване наукове фахове видання відкритого доступу. ISSN: 1728-2713 (друковане); 2079-9063 (електронне). DOI: http://doi.org/10.17721/1728-2713 Галузь науки: геологічні науки. Галузь знань (спеціальність): 10 Природничі науки (103 Науки про Землю). Зареєстровано: Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення. Рішення № 1089 від 28.03.2024 р. Ідентифікатор медіа: R30-03800. Атестовано: Міністерством освіти і науки України (категорія А). Засновник-видавець: Київський національний університет імені Тараса Шевченка, зареєстрований як суб’єкт в сфері друкованих медіа. Адреса редакції: вул. Васильківська, буд. 90, м. Київ, 03022; електронна адреса: geology.bulletin@knu.ua; geolvisnyk@ukr.net Рік заснування: 1958. Мови видання: українська, англійська. Періодичність: 4 рази на рік. Індексування: Scopus (квартиль 3, SJR 0.238), Web of Science (квартиль 4, імпакт фактор 0.3). Поточний випуск: Том 4 № 111 (2025)
Київський національний університет імені Тараса Шевченка
Ознайомтеся з політикою за посиланням: https://geology.bulletin.knu.ua/licensing
Інженерно-геологічні умови дніпровських схилів центрального ареалу Києва: ретроспектива досліджень та аналіз чинників зсувної небезпеки
Вступ. Представлено результати аналізу інженерно-геологічних умов дніпровських схилів у межах центрального історичного ареалу міста Києва. Основною метою дослідження є виявлення природних та антропогенних чинників, що впливають на розвиток зсувних процесів, а також формування сучасного уявлення про умови забезпечення стійкості природної системи досліджуваної території. Методи. Для встановлення динаміки розвитку зсувних процесів на дніпровських схилах Києва використано ретроспективний аналіз зсувонебезпечних ділянок, зокрема фотофіксації сучасного стану схилу та порівнянням фотографій з архівних джерел. Аналіз інженерно-геологічних умов та чинників розвитку зсувних зрушень на схилах проводився з використанням аналітичних, статистичних, картографічних методів. Для побудови картографічних моделей використано геоінформаційні системи (застосунки ArcGIS, Surfer). Інженерно-геологічні розрізи побудовано засобами AutoCAD. Результати. Систематизовано періоди наукових досліджень зсувної небезпеки дніпровських схилів та робіт з їх укріплення, виділено п'ять ключових етапів досліджень, включаючи сучасні з часів незалежності України. На основі уявлень про чинники формування зсувних зрушень на території досліджень виділено три ділянки, дано їх інженерно-геологічну характеристику, виділено ділянки з найвищим рівнем зсувонебезпеки за величиною кута нахилу 15–25°, які займають 25–34 % по площі залежно від ділянки схилу (Давнього Києва, Центральної, Залаврської). Встановлено, що найбільший вплив на зниження стійкості системи схилів мають такі чинники: водонасичення ґрунтів (атмосферними опадами, витоками з мереж водогону), привантаження схилів у процесі забудови, інженерні втручання без урахування інженерно-геологічних особливостей та динамічні навантаження (транспорт, будівельні роботи). Проаналізовано сукупний вплив зазначених чинників і систематизовано наслідки їх взаємодії, що призводять до втрати стійкого стану схилу. Висновки. На основі результатів сформульовано напрямки концептуальних засад системного підходу до забезпечення стійкості дніпровських схилів, що передбачають узгоджене застосування інженерно-геологічного моніторингу, актуалізації інженерно-геологічного районування дніпровського схилу та ранжування за рівнем ризиків зсувної небезпеки, опрацювання принципів раціонального містобудівного планування на схилах та оптимізації протизсувних заходів з обов'язковим урахуванням історико-культурної цінності досліджуваної території.
Авторське право (c) 2026 Tetiana KRIL, Anton STRELTSOV https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Критичні матеріали в контексті програми Ukraine facility та європейської інтеграції України
Присвячено комплексному аналізу ролі критичних сировинних матеріалів (КСМ) України у контексті стратегічної автономії Європейського Союзу та його цілей зеленого й цифрового переходу. Визначено, що інтеграція багатих мінеральних ресурсів України, що підтримується ініціативами, такими як Програма Ukraine Facility, може суттєво зміцнити стійкість європейських ланцюгів постачання КСМ, які є незамінними для сучасних технологій. Окреслюються виклики та майбутні перспективи для інтеграції країни в європейський ланцюг створення вартості сировинних матеріалів. Наукова новизна полягає в міждисциплінарному підході, що поєднує геополітичні, економічні та геологічні аспекти для розв'язання проблеми КСМ в Україні, пропонуючи шляхи подолання залежності від застарілих даних, верифікації запасів критичних/стратегічних корисних копалин в Україні та залучення інвестицій.
Закон про критичні сировинні матеріали (CRMA)
верифікації запасів критичних/стратегічних корисних копалин
Авторське право (c) 2026 Serhii VYZHVA, Olha BILIAVSKA, Dmytro BABCHUK, Yuliia BABCHUK https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Застосування методів машинного навчання та даних дистанційного зондування Землі в прогнозуванні врожайності
Вступ. Прогнозування врожайності сільськогосподарських культур завжди було непростим завданням, особливо в умовах кліматичної нестабільності та зростаючого тиску на ресурси. Зважаючи на обмеження класичних математичних моделей у такій складній галузі, як аграрна аналітика, нині все більшої ваги набувають підходи, основані на даних і машинному навчанні. Особливо перспективним виглядає поєднання супутникових знімків, агрохімічного аналізу ґрунтів та алгоритмів штучного інтелекту для побудови гнучких і точних прогнозів. Методи. Проаналізовано два сільськогосподарські поля, розташовані в різних регіонах України, із різними природними умовами. Було зібрано масив даних: топографічні параметри (висота, ухил, водозбірний потенціал), спектральні індекси із супутників Sentinel-2A та Landsat 8 (зокрема, NDMI, GNDVI), а також хімічний склад ґрунту. За допомогою кореляційного аналізу визначено, які саме показники тісніше пов'язані з рівнем урожайності. Побудовано моделі прогнозу врожайності на основі Random Forest та Gradient Boosting, з адаптацією під розділення полів на підділянки розміром 5 та 1 га. Результати. Аналіз показав, що стан вегетації та водний баланс культури (NDMI, GNDVI) найкраще пояснюють варіації врожайності. Водночас такі показники, як температура поверхні, мають чіткий негативний вплив, що може вказувати на тепловий стрес у періоди наливу зерна. Gradient Boosting продемонстрував особливо добру чутливість до просторової деталізації – на сітці 1 га точність прогнозу досягала R² = 0,801. Натомість Random Forest показав себе як стійкий і менш чутливий до масштабу даних метод. Висновки. У досліджені доведено, що поєднання супутникових знімків, результатів аналізу ґрунтів та методів машинного навчання дає змогу поліпшити точність прогнозування врожайності. У моделі включено показники вегетації та характеристики умов вирощування культур. Також проведено порівняння різних алгоритмів при різній деталізації просторових даних. Отримані результати свідчать про те, що запропонований підхід може бути корисним у практиці точного землеробства, особливо для агрономічного планування та моніторингу посівів.
normalized difference moisture index (NDMI)
green normalized difference vegetation index (GNDVI)
Авторське право (c) 2026 Vitaliy ZATSERKOVNYI, Victor VOROKH, Olga HLOBA, Olesia LIASHCHENKO, Iryna SIUIVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Статистичне моделювання даних в 3D області з варіограмою типу пентамодель для геофізичного моніторингу Рівненської АЕС
Вступ. Представлено розроблену модель та алгоритм статистичного моделювання даних у тривимірній області з використанням варіограм пентамодельного типу, що забезпечують оптимальне наближення в середньому квадратичному значенні. Як приклад продемонстровано застосування запропонованого методу для доповнення результатів геофізичних досліджень карстово-суфозійних процесів при моніторингу щільності крейдяної товщі на території Рівненської АЕС. На майданчику розміщення Рівненської АЕС було виконано комплекс геофізичних робіт. Серед проведених спостережень найбільший інтерес становлять радіоізотопні дослідження щільності та вологості ґрунтів у зоні існуючих споруд. При цьому постало завдання заповнення даних, отриманих у ході контролю зміни щільності крейдяної товщі радіоізотопними методами мережі спостережень, що включала 29 свердловин. Для вирішення цього завдання застосовано метод статистичного моделювання з використанням варіограми пентамодельного типу, що дає змогу відтворювати випадкове поле досліджуваного об'єкта в тривимірній області в довільних точках спостереження. Методи. За допомогою спектрального розкладу випадкових полів у тривимірному просторі побудовано статистичну модель розподілу усередненої щільності крейдяної товщі в межах досліджуваної території. Розроблений алгоритм забезпечує генерацію реалізацій випадкових полів із заданими кореляційними властивостями та просторовою дискретизацією, що відповідає вимогам до точності моделювання. Результати. Сформульовано та реалізовано алгоритм статистичного моделювання випадкових полів з кореляційною функцією пентамодельного типу. На основі розробленого програмного забезпечення отримано додаткові змодельовані реалізації випадкової складової щільності крейдяної товщі на регулярній сітці спостережень з необхідним ступенем деталізації. Проведено порівняння набору кореляційних функцій для одного набору даних у середньому квадратичному значенні. Проведено статистичний аналіз отриманих результатів чисельного моделювання, включаючи перевірку їх адекватності вихідним даним спостережень та оцінку збіжності полів, що моделюються. Висновки. Запропонований метод статистичного моделювання випадкових полів з кореляційними функціями пентамодельного типу дає змогу заповнювати відсутні даних з високим ступенем достовірності та може бути ефективно застосований при вирішенні завдань геофізичного моніторингу та інтерпретації просторово розподілених параметрів геологічного середовища.
Авторське право (c) 2026 Zoya VYZHVA, Vsevolod DEMIDOV, Andrii VYZHVA, Tetiana SHOVKOPLIAS https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Моделювання оптимізації розробки на родовищі Балахани-Сабунчу-Рамана (V горизонт)
Вступ. У статті представлено принципи застосування методів релевантності для моделювання та оптимізації процесу розробки, таких як контрольні карти Шухарта. Цей метод надає керівництво для детального процесу розробки, який враховує різні питання, що часто виникають під час впровадження заводнення як на морських, так і наземних нафтогазових родовищах, під час видобутку рідин із пласта, проблеми під час буріння свердловин, під час видобутку нафти тощо. Використовуючи метод контрольних карт Шухарта, вдалося отримати адекватну відповідь на проблему (коригування процесу розробки) при вивченні питань оптимізації динаміки видобутку нафти з родовища. Водночас цей метод корисний як для аналізу всіх динамічних рядів, так і для окремих сегментів (етапів). Метою побудови контрольних карт є визначення точок, у яких процес виходить зі стаціонарного стану, щоб згодом визначити причини виниклих відхилень та усунути їх. Метою побудови контрольних карт Шухарта є визначення меж системної мінливості процесу та прогнозування поведінки процесу в найближчому майбутньому на основі даних минулого процесу. Методи. Криві розробки було побудовано з використанням геологічних і промислових даних. Цей графік дає змогу визначити оптимальний режим розробки, перерахувати запаси нафти і газу та повно відобразити ефективний видобуток вуглеводнів з родовища. Результати. Аналізуючи взаємозв'язок між кривими розробки, відновленням тиску, темпами зростання видобутку нафти і газу для різних періодів розробки, можливе коригування. Висновки. В результаті дослідження, проведеного з використанням динамічної моделі контрольних карт Шухарта, стало можливим контролювати та регулювати процеси розробки V горизонту родовища Балахани–Сабунчу–Рамана, яке є об'єктом експлуатації, а також визначати рівні оптимальності цих процесів та ефективність використання відповідних методів підвищення коефіцієнта вилучення нафти. Цей метод виявився ефективним у збільшенні видобутку, може ефективно підвищити виробничі показники під час процесу оптимізації, що має вирішальне значення для впровадження уточненого управління окремими горизонтами, визначення виходу за межі регулювання розробки.
Авторське право (c) 2026 Gultar NASIBOVA, Sevil ZEYNALOVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Каспійський піонер: структурна складність і розподіл вуглеводнів у шельфовому родовищі Нафтові камені
Вступ. Нафтогазове родовище Нафтові Камені (Neft Dashlary), розташоване у південно-східному секторі Каспійського моря, є унікальним як з геологічного, так і з історичного погляду. Це перше у світі шельфове родовище, освоєне шляхом буріння зі спеціально побудованих морських платформ. Геологічно воно приурочене до Абшеронсько-Балаханської тектонічної зони підняття та розташоване на брекчіантиклінальній складці північно-західно-південно-східного простягання. Основна нафтогазонасичена товща – це нижньопліоценова Продуктивна серія, представлена багатошаровими дельтовими, прибережними та мілководно-морськими фаціями. Незважаючи на тривалу історію розробки, родовище залишається актуальним об'єктом для переоцінки в контексті вивчення різнотипних колекторів, тектонічної сегментації та стратиграфічної складності, що відкриває перспективи для підвищення нафтовіддачі. Методи. У дослідженні використано комплексний підхід, що включає геологічний, геофізичний та петрофізичний аналіз даних понад 150 свердловин. Узагальнено результати інтерпретації геофізичних каротажів, описів кернів та результатів випробувань. Колекторські властивості визначались за даними понад 1450 зразків керну. Стратиграфічне зіставлення та побудова структурних карт дали змогу відобразити архітектоніку покладів і межі нафтонасичених товщ. Ресурси визначались за детерміністичними методами з урахуванням ефективної товщини, пористості, насичення та площі пастки. Результати. У межах Продуктивної серії виділено 26 нафтонасичених об'єктів у восьми стратиграфічних пачках (світах), зокрема в горизонтах Gala, Pre-Kirmaki, Kirmaki, Post-Kirmaki тощо. Пористість порід варіює в межах 12–28%, проникність – від 0.001 до 3.92 мкм². Найбільш продуктивними є горизонти GS-1, GS-2 (свита Gala) та PKS-2a, PKS-2 (свита Pre-Kirmaki), особливо в блоках II, III, IV і V. У блоці I колекторські властивості слабко розвинені. Розподіл вуглеводнів зумовлений поєднанням тектонічних пасток, літологічних ущільнень та фаціальних змін. Висновки. Родовище Нафтові Камені характеризується складною стратиграфічною будовою та значною тектонічною дислокованістю, що зумовлює неоднорідність колекторів як по площі, так і по розрізу. Інтеграція даних буріння, каротажу та петрофізики дала змогу визначити просторові межі продуктивних інтервалів і сформулювати критерії їх ефективності.
Авторське право (c) 2026 Huseynaga MAMMADOV, Murad ABDULLA-ZADA, Elena POGORELOVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Оцінка забруднення поліциклічними ароматичними вуглеводнями мулу і ґрунту Дністровського каньйону в межах Городенківської територіальної громади
Вступ. Проведено оцінку стану забруднення екотоксикантами ґрунтів і річкового осаду на території Городенківської територіальної громади, що прилягає до Дністровського регіонального ландшафтного парку (РЛП) та розташована на правобережжі річки Дністер. Метод. Високоефективною рідинною хроматографією (ВЕРХ) проаналізовано проби мулу і ґрунту на вміст 15 поліциклічних ароматичних вуглеводнів (ПАВ): нафталену, аценафтену, флуорену, фенантрену, антрацену, флуорантену, пірену, бенз(а)нтрацену, хризену, бенз(б)флуорантену, бенз(к)флуорантену, бенз(а)пірену, дибенз(a,h)антрацену, бенз(g,h,i)перилену, індено(1,2,3-cd)пірену. Відбір проб проводили в локаціях Коломийського району, в ІваноФранківській обл., які віддалені від джерел забруднень (фоновий вміст забруднювальних речовин) та безпосередньо біля джерел забруднень (автодороги, стічні води). Результати. Серед усіх відібраних зразків поверхневого ґрунту та річкового осаду сума концентрації 15 ПАВ була найнижчою в лісовому ґрунті (103 мкг/кг). У пробі річкового осаду річки Дністер сумарна концентрація становила 449 мкг/кг. У пробах річкового осаду річок Лемиць і Дереновець, в напрямку від населених пунктів с. Стрільче і с. Серафинці до Дністра, виявлена загальна концентрація ПАВ була значно вищою, ніж у річці Дністер. Вона знижувалася в цьому напрямку з максимальної 11471 мкг/кг (проби відібрані до очисних споруд) до 2005 мкг/кг. На березі річки Лемиць у ґрунті вона становила 583 мкг/кг. Висновки. Висока концентрація ПАВ в окремих пробах річкового осаду р. Лемиць і р. Дереновець може бути зумовлена близькістю їх до автодоріг і населених пунктів, активне їх накопичення через повільну біодеградацію цих сполук у річковому осаді. Найвищу концентрацію суми ПАВ (64,034 мг/кг) було виявлено у ґрунті придорожньої смуги автомобільної дороги регіонального значення P24. У зразках ґрунту, відібраних на відстані 300 м від цієї автодороги, виявляли незначний вміст усіх 15 ПАВ (275 мкг/кг) з концентрацією бенз(а)пірену 9,29 мкг/кг, що є нижчими значеннями від гранично допустимої концентрації (20 мкг/кг). Домінування 4–5-кільцевих ПАВ (флуорантен, пірен, хризен, бенз(а)антрацен бензо(b)флуорантен, бензо(k)флуорантен, бензо(а)пірен) вказує на тривалий вплив джерел забруднення і накопичення цих речовин у ґрунті.
Авторське право (c) 2026 Oleksii BEREZOVSKIY, Svitlana MIDYK, Valentina KORNIYENKO, Oksana SAMKOVA, Oksana TONKHA, Yurii VISHOVAN, Larysa SEMENKO, Maksym SMYRNYY https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Геодинамічний та палеотектонічний аналіз Південнокаспійської мегадепресії у зв'язку з перспективами нафти і газу (на прикладі Євлах-Агджабединської западини)
Вступ. При оцінці перспектив нафтогазового потенціалу найважливішим завданням є визначення генетичної належності осадового басейну, тобто типу геодинамічного режиму. У зв'язку із цим актуальною є стаття, присвячена геодинамічній еволюції Каспійського басейну. У роботі проаналізовано дані опублікованих робіт щодо геодинамічної еволюції вищезгаданої території. З погляду глобальної тектоніки плит, високий нафтогазоносний потенціал пов'язаний передусім із континентальними окраїнами, палеорифтовими улоговинами, зонами міжгірських та передових прогинів, що утворилися на завершальному етапі зіткнення плит, а також з насувними краями складчастих гірських структур. Визначальним фактором у нафтогазоутворенні є насамперед геодинамічний режим надр. При визначенні генотипу осадового басейну надзвичайно важливим параметром є тип континентальної земної кори, який пов'язаний не лише з амплітудою тектонічного просідання і, як наслідок, швидкістю осадконакопичення, потужністю осадового чохла, але й з величиною теплового потоку, що визначає умови утворення нафти і газу. Результати. В результаті аналізу основних критеріїв нафтогазового потенціалу найбільші перспективи ми пов'язуємо з північно-східною частиною області Євлах-Агджабединської западини та її північно-східною ділянкою південно-східного центрикінального замикання, де відбувається зчленування зазначеної западини зі схилами мезозойських виступів Геокчай-Мінгечаур, Саатли-Кюрдамір та Білясувар-Карадонли. Ймовірною зоною нафтогазоутворення, яка слугувала джерелом вуглеводневих флюїдів для розглянутої регіональної зони нафтонакопичення, була центральна частина Євлах-Агджабединської западини, де протягом більшої частини мезозойськокайнозойської історії відбувалося стійке просідання та накопичення потужного шару еоценових відкладень, звідки нафта мігрувала в літолого-стратиграфічні пастки, приурочені до зони незгодного примикання еоценових теригенно-карбонатних колекторів до розмитої поверхні верхньокрейдових ефузивних утворень. Висновки. Формування літологічних родовищ нафти в зонах підвищеної тріщинуватості поверхні реголіту верхньокрейдових ефузивних порід – у гребені підняття – відбулося в результаті латеральної міграції та часткового перетікання нафти з еоценових колекторів південно-західного крила та південно-східної перикліналі – вздовж зон вивітрювання та тріщин.
Авторське право (c) 2026 Sudaba ALIYEVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вуглеводнева перспективність родовища Зих, пов'язана з пліоцен-міоценовими відкладеннями з огляду на нові дані 3D сейсморозвідки (Апшеронський нафтогазоносний район, Азербайджан)
Вступ. Вуглеводневий потенціал Зих-Говсанського району пов'язаний переважно з відкладеннями нижнього пліоцену продуктивної серії. Однак на даний момент основною вуглеводненосною одиницею Зих-Говсанського родовища є калинська свита (QaS). Міоценові відкладення, що лежать під свитою Кала, також становлять особливий інтерес в останні роки. Дані сейсморозвідувальні дослідження було проведено з урахуванням нових даних сейсморозвідки 3D. Мета досліджень полягала в деталізації геологічних моделей будови Зих, виявленні та відстеженні зон розвитку розломів і виявленні нафтогазоносних перспектив як калинської світи, так і міоцену. Методи. Як основні методи дослідження обрано методи сейсмічної стратиграфії та секвенційної стратиграфії. Також проведено аналіз ознак. Результати. З метою розширення ресурсів родовища Зих підготовлено рекомендації щодо буріння розвідувально-оцінювальної свердловини № 2 за даними сейсморозвідки 3D. Підготовлено та проаналізовано геолого-геофізичні матеріали для обґрунтування вибору місця проведення пошукових свердловин. Після аналізу сейсмічних кубів було обрано 3 точки розташування проєктних пошукових свердловин, з яких обрано та рекомендовано до буріння першочергову свердловину – Зих-2. Рекомендована розвідувальна свердловина Зих-2 розташована на східному крутому схилі Зихського підняття, в районі, де в розрізі достовірно і впевнено виділено перспективні сейсмічні фації в інтервалах каланської свити і перспективні цілі в міоценовому розрізі. Наявність чітко визначених сейсмічних атрибутів, а також сейсмічних класів у прогнозованій частині розрізу вказують на наявність тут імовірних пасток. Свердловина вирішує завдання як пошуку нерозвіданої бурінням нижньої частини осадового чохла, так і дослідження периферійної (східної) частини пласта підкірмаківської світи. Висновки. Дослідження показали, що передумовами нафтогазоносності східного схилу Зихського підняття є наявні сприятливі регіональні умови розвитку нафтогазової системи. А також локальні сприятливі умови, які полягають у наявності екрануючого утворення, витягнутого в субмеридіональному напрямку. До негативних факторів можна віднести крутий східний схил підняття Зих. Враховуючи отримані результати та аналітичні дані, розвідувальна свердловина Зих-2 рекомендована до буріння на проєктному місці.
Авторське право (c) 2026 Tofik AKHMEDOV, Lala KHALILOVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Виявлення границь геологічних об'єктів методом аналізу відношення похідних гравітаційного поля на прикладі Передкарпатського прогину
Вступ. Представлено методологію та результати її застосування для визначення границь об'єктів на основі аналізу гравітаційних (маються на увазі аномалії Буге ΔgБуге) даних. Основну увагу приділено виділенню вертикальних границь різномасштабних структур, які можуть ідентифікуватися як геологічні лінеаменти, такі як розломи та зони підвищеної тріщинуватості, що мають важливе значення для розуміння структурно-тектонічної будови та оцінки геотермального потенціалу території. Передкарпатський прогин обрано як об'єкт дослідження через його складну тектонічну будову та перспективність у пошуках геотермальних і вуглеводневих ресурсів. Методи. Для аналізу геологічних структур використано метод нахилу похідної гравітаційного поля (Tilt Derivative) у поєднанні зі спектральним аналізом та трансформацією Фур'є. Методологія включає кілька етапів: обчислення градієнта гравітаційного поля, згладжування, інгібування немаксимальних значень та порогування контурів. Такий підхід дає змогу з високою точністю визначати межі геологічних об'єктів і виділяти розриви функції гравітаційного потенціалу. Аналіз даних проведено на основі результатів гравітаційної зйомки в межах Передкарпатського прогину. Результати. Застосування методики дало змогу виділити лінеаменти регіонального та локального типів, які відповідають розломам і зонам підвищеної тріщинуватості. Виділені зони можуть слугувати шляхами міграції геотермальних вод із глибоких нагрітих зон до порід-колекторів, що підвищує їхню перспективність для геологорозвідувальних робіт. Порівняльний аналіз отриманих результатів з існуючими геологічними картами підтвердив високу точність методу. Крім того, виявлено додаткові структури, які раніше не були помічені, що свідчить про ефективність застосованої методології. Висновки. Запропонована методика є ефективним експрес-методом виділення розломно-блокових структур на основі гравіметричних даних. Її застосування дає змогу уточнювати структурно-тектонічну будову регіонів, виділяти нові розломи та зони підвищеної тріщинуватості, що важливо для пошуків геотермальних і вуглеводневих ресурсів. Методологія має широкий потенціал для використання в дослідженнях складних геологічних об'єктів, таких як Передкарпатський прогин, і може суттєво підвищити ефективність геологорозвідувальних робіт.
Авторське право (c) 2026 Roman PETROKUSHYN, Dmytro BEZRODNYI, Giuseppe BANCALA, Luciana DE LUCA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Електричні параметри карбонатних порід Гнідинцівського нафтогазоконденсатного родовища Глинсько-Солохівського газоконденсатного району
Вступ. Висвітлено результати визначення електричних параметрів карбонатних порід верхнього карбону Гнідинцівського нафтогазоконденсатного родовища Глинсько-Солохівського газоконденсатного району з метою комплексного аналізу їх фізичних властивостей. Методи. Виконано короткий петрографічний опис вапняків. Визначено питомий електричний опір та відносну діелектричну проникність. Для визначення цих параметрів застосовувалась лабораторна електрометрична установка на базі прецизійного RLC-метра МНС-1100 та спеціального кернотримача. Результати. Досліджено такі електричні характеристики зразків порід, як питомий і відносний (параметр пористості) електричний опір та відносна діелектрична проникність. Наведено межі змін та середні значення цих параметрів для досліджених порід. Висновки. За допомогою кореляційного аналізу встановлено ряд кореляційних залежностей між фільтраційноємнісними властивостями досліджених порід та електричними параметрами в атмосферних і пластових умовах. Ці залежності можуть бути використані при інтерпретації даних геофізичних досліджень свердловин та моделюванні фільтраційно-ємнісних параметрів карбонатних порід-колекторів.
Авторське право (c) 2026 Serhii VYZHVA, Viktor ONYSHCHUK, Ivan ONYSHCHUK, Mykola REVA, Oleksandr SHABATURA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕТОДИ ВИЯВЛЕННЯ ВИБУХОНЕБЕЗПЕЧНИХ ДІЛЯНОК ДЛЯ ДОСЛІДЖЕННЯ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ
Вступ. Забруднення земель сільськогосподарського призначення вибухонебезпечними предметами (ВНП) внаслідок війни, розв'язаної РФ створює значну загрозу для життя та здоров'я аграріїв, а також перешкоджає відновленню сільськогосподарської діяльності. Виявлення та знешкодження ВНП є складним та небезпечним процесом, що вимагає комплексного підходу. Розглянуто основні типи наземних мін, що трапляються в Україні. Наведено основні демаскувальні фактори вибухонебезпечних предметів, проведено аналіз існуючих методів і технологій виявлення ВНП на землях сільськогосподарського призначення, оцінено їх переваги та недоліки. Результати. Традиційні методи виявлення та знешкодження мін є трудомісткими, небезпечними та часто неефективними. Застосування комбінації різних методів виявлення ВНП (металодетектори, механічні методи, геофізичні методи, біофізичні, БПЛА з аерофотозйомкою й тепловізійним скануванням та іншими датчиками) та інтеграція сучасних технологій (засоби дистанційного зон-дування і штучний інтелект) дає змогу досягти максимальної ефективності обстеження та підвищити безпеку. Кожен метод має свої переваги та обмеження, а їх комбінування дозволяє компенсувати недоліки окремих методів. Наведено приклади практичного застосування виявлення ВНП за допомогою даних дистанційного зондування Землі, інструментів просторового аналізу ГІС та машинного навчання для аналізу сільськогосподарських угідь на прикладі тестових ділянок у Київській та Харківській областях. Висновки. Використання БПЛА в гуманітарному розмінуванні має великий потенціал для зменшення ризиків та прискорення процесу очищення територій від вибухонебезпечних предметів. Аерофотозйомка та тепловізійне сканування з використанням БПЛА є ефективними для первинного огляду великих територій та виявлення потенційно небезпечних зон. Це дає змогу оптимізувати подальші роботи з використанням металодетекторів і геофізичних методів. Розвиток геоінформаційних систем у поєднанні з технологією штучного інтелекту є також допоміжним та перспективним. Використовуючи супутникові зображення і технології машинного навчання, штучний інтелект здатен аналізувати великі масиви даних для виявлення і класифікації змін у структурі земельних ресурсів, спричинених військовими діями і відігравати ключову роль в оперативному та точному моніторингу постраждалих територій.
Авторське право (c) 2025 Віталій ЗАЦЕРКОВНИЙ, Ірина ЦЮПА, Мауро ДЕ ДОНАТІС, Ігор НІКОЛЮК, Валентин КРАВЧЕНЯ, Oлександр ЦВИК, Тетяна МІРОНЧУК https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕТОДОЛОГІЯ АВТОМАТИЗОВАНОГО ВИЯВЛЕННЯ АНОМАЛЬНИХ ГЕОПРОСТОРОВИХ ЗОН НА СУПУТНИКОВИХ ЗНІМКАХ ІЗ ВИКОРИСТАННЯМ СТАТИСТИЧНОГО АНАЛІЗУ ТА СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ПЛАГІНА ДЛЯ QGIS
Вступ. Представлено методологію автоматизованого виявлення аномальних геопросторових зон, реалізовану у вигляді плагіна для геоінформаційної системи QGIS. Розроблений інструмент підвищує ефективність просторового аналізу та забезпечує швидку ідентифікацію територій з потенційними змінами для моніторингу природних і техногенних процесів. Методи. Запропонований підхід базується на використанні порогового та статистичного аналізу супутникових знімків у середовищі QGIS. Плагін забезпечує інтерактивне налаштування параметрів обробки зображень та автоматично виявляє геодинамічні аномалії, які після векторизації надаються користувачу для подальшого аналізу. Алгоритм використовує бібліотеки Python (NumPy, SciPy, GDAL, PyQt, QGIS API) для обробки різних типів супутникових даних і застосовує критерії на основі стандартного відхилення для виявлення аномальних ділянок. Результати. Тестування розробленого авторами плагіна підтвердило його ефективність під час обробки супутникових знімків типів InSAR, теплових інфрачервоних (TIR) та знімків на основі індексу NDWI. Плагін успішно ідентифікував зони вертикальних зміщень земної поверхні, виявив температурні аномалії та окреслив області з дефіцитом вологи. Такий підхід суттєво покращує точність геоінформаційного аналізу. Висновки. Розроблений плагін є ефективним інструментом для автоматизованого моніторингу змін земної поверхні та оцінки гідрогеологічних умов. Його інтеграція в середовищі QGIS дає змогу оперативно налаштовувати параметри аналізу та отримувати результати у форматі векторних даних. Тестування плагіна підтвердило його практичну цінність і виявило потенційні напрями для подальшого вдосконалення, зокрема щодо роздільної обробки додатних і від'ємних значень зміщень для підвищення точності інтерпретації аномалій.
Авторське право (c) 2025 Василь ГУДАК, Сергій МАРГЕС, Віталій ЗАЦЕРКОВНИЙ, Мауро ДЕ ДОНАТІС https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПЕРШИЙ ДОСВІД ВИКОРИСТАННЯ СУПУТНИКОВИХ ДАНИХ ДЛЯ МОНІТОРИНГУ ВОДНО-ФЛЮЇДНОГО РЕЖИМУ ВУЛКАНА ЛОКБАТАН ПРИ ОЦІНЦІ РИЗИКІВ СЕЙСМІЧНИХ ПОДІЙ У РЕГІОНІ
Вступ. Грязьові вулкани є активними природними структурами, що впливають на навколишнє середовище шляхом безперервних викидів газорідинних флюїдів, грязьової брекчії та грязьових потоків. Попри широкі дослідження та значний масив даних про грязьовий вулканізм, розуміння динаміки флюїдів та гідрогеологічних процесів, пов'язаних із цими системами, залишається предметом постійних дискусій. Нині налічується понад 2500 грязьових вулканів, розташованих у 42 країнах світу, що підкреслює їх глобальне поширення. Територія Азербайджану – унікальний регіон для дослідження сучасного грязьового вулканізму. На його порівняно невеликій території розташовано понад 350 грязьових вулканів. Грязьовий вулкан Локбатан серед них є найактивнішим. На ньому зареєстровано 28 активних подій з виверженням великої кількості матеріалу, з ним пов'язане нафтове родовище і сейсмічні події. У цьому контексті комплексний підхід до вивчення активності грязьових вулканів, включаючи супутниковий моніторинг, є надзвичайно актуальним. Методи. У роботі використано методи дистанційного зондування для аналізу водно-флюїдного режиму грязьового вулкана Локбатан, фіксації активних фаз і пошуку кореляційних зв'язків. Зокрема, супутникові знімки застосовано для розрахунку індексу вологості у межах грязевулканічного поля, що періодично змінюється. Вперше цей індекс виміряно дистанційно, що дало змогу оцінити динаміку поверхневої вологи як показник міграції флюїдів та підповерхневої активності. Результати. Отриманий за допомогою супутника індекс вологості показав чіткі кореляції з активністю грязьового вулкана. Спостереження вказують на те, що варіації індексу вологості відповідають змінам у флюїдному режимі грязевулканічної структури, відображаючи можливу підземну міграцію флюїдів або зміни тиску перед фазою виверження. Висновки. Дослідження демонструє потенціал супутникового моніторингу в оцінці водно-флюїдного режиму інших активних грязьових вулканів. Цей підхід може забезпечити ефективну, недорогу альтернативу польовим спостереженням і лабораторним дослідженням і надає можливість підтримувати системи раннього попередження про сейсмічні події чи виверження. У подальшому отриманий досвід можна реалізувати при розробці превентивних стратегій управління геологічними процесами в сейсмічно активних регіонах.
Авторське право (c) 2025 Аріф ГУСЕЙНОВ, Віктор НЕСТЕРОВСЬКИЙ, Айтен ГУСЕЙНОВА https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОСОБЛИВОСТІ ЗАСТОСУВАННЯ ГІС, GPS, ДЗЗ ТА ШІ В ДОСЛІДЖЕННІ ҐРУНТОВИХ ХАРАКТЕРИСТИК
Вступ. Сучасне сільське господарство наражається на численні виклики, пов'язані з кліматичними змінами, економічними факто-рами та зростаючими вимогами до ефективності виробництва. Впровадження передових технологій, зокрема геоінформаційних систем (ГІС), дистанційного зондування землі (ДЗЗ), глобальних навігаційних супутникових систем (GPS) та штучного інтелекту (ШІ), дає змогу оптимізувати агротехнічні процеси та підвищити продуктивність у прецизійному землеробстві. Методи. У роботі розглянуто методи застосування ГІС, GPS, ДЗЗ та ШІ у точному землеробстві. Використано аналіз супутникових та аерофотознімків, методи просторового моделювання, геостатистику, машинне навчання для прогнозування врожайності та оптимізації управлінських рішень. Також досліджено використання сенсорних систем для збору польових даних та їх інтеграції у цифрові платформи агровиробництва. Результати. У ході дослідження реалізовано комплексну модель оцінки ґрунтових характеристик на основі поєднання ГІС, GPS, дистанційного зондування та методів штучного інтелекту. Результати підтвердили ефективність використання цифрових карт і супутникових знімків для просторової інтерполяції параметрів ґрунту (вміст калію, вологи, гумусу), побудови карт врожайності та моніторингу посівів у реальному часі. Використання GPS-навігації забезпечило високу точність позиціонування техніки й польового відбору проб, а алгоритми машинного навчання (зокрема, моделі на основі LAI та Random Forest) показали точність прогнозу врожайності понад 80%. Побудована модель сівозміни із залученням бібліотек Python дала змогу сформувати оптимальний п'ятирічний план ротації культур з урахуванням типів ґрунтів, кліматичних умов і потенційної врожайності. Карти варіабельності та результати зонування стали основою для сценарного управління полем на рівні аграрного підприємства. Висновки. Інтеграція ГІС, GPS, ДЗЗ та штучного інтелекту в аграрну практику суттєво підвищує точність аналізу ґрунтових характеристик і ефективність управління агропроцесами. Побудована модель дає змогу автоматизувати процеси прийняття рішень на основі великого обсягу просторових і польових даних, сприяє зниженню витрат, підвищенню врожайності та збереженню родючості ґрунтів. Досвід впровадження моделі в умовах Київської області засвідчив її практичну придатність і потенціал до масштабування в рамках сучасного точного землеробства.
глобальні навігаційні супутникові системи (GPS) та штучний інтелект (ШІ)
APSIM (Agricultural Production Systems Simulator)
DSSAT (Decision Support System for Agrotechnology Transfer)
Авторське право (c) 2025 Віталій ЗАЦЕРКОВНИЙ, Віктор ВОРОХ, Ольга ГЛОБА, Тетяна МІРОНЧУК, Людмила ПЛІЧКО https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ГЕОХІМІЧНО-ПЕТРОФІЗИЧНА ОЦІНКА ЛІТОЛОГІЧНОЇ ТА КОЛЕКТОРСЬКОЇ МІНЛИВОСТІ КЕРНУ СВЕРДЛОВИН НА ПРИКЛАДІ РУНОВЩИНСЬКОЇ НАФТОГАЗОНОСНОЇ ПЛОЩІ ДНІПРОВСЬКО-ДОНЕЦЬКОЇ ЗАПАДИНИ (ПОПЕРЕДНІ РЕЗУЛЬТАТИ)
Вступ. Для реальних розрізів свердловин Руновщинської нафтогазоносної площі Дніпровсько-Донецької западини (ДДЗ), які містять продуктивні горизонти, виконано комплексне петрофізично-геохімічне дослідження репрезентативної серії зразків керна (n=79). Мета роботи – перевірка можливості повноцінної інтеграції його результатів з даними геофізичного дослідження свердловин (ГДС) для підвищення ефективності інтерпретації геолого-геофізичних даних. Методи. Для всіх зразків керна після їх уніфікованої підготовки та попереднього петрографічного вивчення ви-значено петрофізичні параметри, в тому числі фільтраційно-ємнісні властивості (пористість, проникність) порід, а також концентрація в них всіх головних компонентів та найважливіших мікроелементів (WDXRF, EDXRF). Результати визначень об'єднано в єдиний петрофізично-геохімічний банк даних. Результати. За вмістом головних елементів розраховано вміст кварцового (Qtz), глинистого (CLAY), карбона-тного (CARB), органічного (ORG) компонентів порід та кількісно охарактеризовано літологію розрізів. На прикладі сірки продемонстровано можливість виділення локальних геохімічних аномалій, які є індикаторами пластів з припливом нафти. Встановлено стійкі кореляційні зв'язки між інструментально визначеною пористістю і абсолютною проникністю, вмістом модельних компонентів Qtz, CLAY та коефіцієнтом (K2O+Na2O+Al2O3+TiO2)/LOI, які значно поліпшені за результатами використання нейронних мереж. Висновки. Підтверджено ефективність геохімічних методів (elemental geochemistry) у варіантах дослідження керну та шламу свердловин ("геохімічний каротаж") для впевненого (без інформаційних втрат і викривлень) поширення результатів прямого "точкового" вивчення фільтраційно-ємнісних та інших параметрів зразків керну в інтервалах його відбору на весь розріз свердловини для повноцінної інтеграції з даними ГДС, досягнення максимально однозначної кількісної інтерпретації всіх даних та потреб "підземної навігації" (geosteering) при бурінні. Підтверджено доцільність використання нейронних мереж для підвищення точності визначення фільтраційно-ємнісних властивостей з використанням петрофізичних і геохімічних даних.
Авторське право (c) 2025 Сергій ВИЖВА, Іван ГАФИЧ, Андрій ГОЖИК, Олександр ШАБАТУРА, Сергій ШНЮКОВ https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЗАСТОСУВАННЯ НОВОГО КЛАСУ НАНОКОМПОЗИТІВ В ЕКОЛОГІЧНОМУ УПРАВЛІННІ ПЛАСТОВИМИ ВОДАМИ НА НАФТОГАЗОВОМУ РОДОВИЩІ БІБІ-ЕЙБАТ
Вступ. Розроблено нову технологію утилізації для забезпечення раціонального повторного використання токсичних пластових вод, видобутих з нафтових родовищ НГВУ "Бібіхейбат", у вторинних технологічних процесах та для відновлення еко-логічного балансу. Дослідження представляє порівняльний аналіз механізмів екологічного впливу нанокомпозитів N-1, N-2 та N-4. Методи. Зразки пластової води, відібрані з приймальних резервуарів нафтових родовищ НГВУ "Бібіхейбат", обробляли різними нанокомпозитами для оцінки їхнього впливу. Додатково проаналізовано зразки нафти, взяті з поверхні пластової води, щодо змін реологічних параметрів, а основний забруднювач – механічні домішки –обробленоо за допомогою нанокомпозитів серії N. Результати. Запропонована нова технологія утилізації виявилася як екологічно, так і економічно ефективною для підвищення ефективності повторного використання пластової води у вторинних технологічних процесах та мінімізації її впливу на навколишнє середовище. Без необхідності встановлення нових об'єктів на старих нафтових родовищах може бути створена замкнута система водопостачання з використанням нанокомпозитів N-2 або N-4, залежно від геологічних умов. Висновки. Згідно з результатами дослідження, нанокомпозити N-2 та N-4 змінюють тип пластової води, перетворюючи її з "кислої" на "лужну". Ці композити також поліпшують реологічні властивості нафти. У рамках стандартів екологічної безпеки пропону-ється замкнута, безвідходна система водопостачання з використанням нанокомпозитів N-2 або N-4 як еколого-технологічна схема під-готовки пластової води до необхідних умов.
Авторське право (c) 2025 Назіла МАММАДОВА https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ГІДРОВУГЛЕЦЕВІ ПАРАДИГМИ ЧАСУ ТА СТРУКТУРИ: БАГАТОМЕТОДНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ НАФТОГАЗОВИХ СИСТЕМ БАКИНСЬКОГО АРХІПЕЛАГУ
Вступ. Бакинський архіпелаг, розташований у західній шельфовій зоні Південнокаспійського басейну, є одним із найпродуктивніших нафтогазоносних регіонів Азербайджану. Його тектонічна безперервність із зонами Південного Гобустану та Нижньої Кюрінської западини, а також унікальна геологічна еволюція Південнокаспійської мегавпадини зумовили формування складних нафтових, газових та газоконденсатних систем у межах Нижньопліоценової Продуктивної товщі. Незважаючи на десятиліття досліджень і розробки, механізми просторового розподілу, міграційних шляхів і варіацій складу вуглеводнів у цьому регіоні досі залишаються предметом наукової дискусії. Методи. У дослідженні поєднано широкомасштабні геологічні, геохімічні та геофізичні дані з ряду родовищ, включаючи Дуванні-деніз, Сангачал-деніз, острів Булла, Булла-деніз та Гарасу. Аналітичні методи охоплювали газову хроматографію для легких і важких фракцій вуглеводнів, елементний аналіз, гідрохімічну класифікацію пластових вод і обчислення геохімічних індексів, зокрема співвідношень n/ізоалканів, Σ(nC₁₃–nC₂₅)/Σ(nC₁₂–nC₃₀) та Σ(iC₁₃–iC₁₆)/Σ(iC₁₈–iC₂₃). Структурно-стратиграфічні інтерпретації базувались на сейсмічних даних і каротажних дослідженнях свердловин. Результати. У межах архіпелагу виокремлено дві генетично відмінні групи нафт, пов'язані з південно-західним і північно-східним крилами головних структур. Склад вуглеводнів виявляє кореляцію з глибиною занурення, структурним положенням та мінералогічними особливостями навколишніх порід. Вертикальні гідрохімічні інверсії, що характеризуються ультралужними слабомінералізованими водами під більш мінералізованими шарами, свідчать про значну висхідну міграцію глибинних флюїдів. Зростання вмісту метану і зниження концентрації його гомологів із глибиною, поряд зі зростанням газової сухості, підтверджують концепцію термічно зумовленого фракційного розділення. Крім того, ознаки біодеградації у важких фракціях вуглеводнів свідчать про постакумуляційні зміни. Висновки. Отримані результати підкреслюють переважну роль вертикальної міграції та вторинних геохімічних процесів – катагенезу, фазового розділення та біодеградації – у формуванні сучасного розподілу й складу вуглеводневих флюїдів Бакинського архіпелагу. Чітка відповідність між складом флюїдів, структурними умовами та властивостями колекторів вказує на необхідність інтегрованого басейнового моделювання для майбутніх пошукових робіт. Отримані дані дають змогу уточнити прогнози щодо типу і якості вуглеводнів у неоцінених ділянках Продуктивної товщі та глибших стратиграфічних комплексів Південнокаспійського басейну.
Авторське право (c) 2025 Гусейнага МАМЕДОВ, Мурад АБДУЛЛА-ЗАДЕ https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КОМПЛЕКСНА ПЕРЕОЦІНКА ВУГЛЕВОДНЕВОГО ПОТЕНЦІАЛУ РОДОВИЩ АПШЕРОН БАНКА ТА ДАРВІН БАНКА НА АПШЕРОНСЬКО-ПРИБАЛХАНСЬКОМУ СТРУКТУРНОМУ ПОРОЗІ
Вступ. Південнокаспійський басейн є винятковою геодинамічною провінцією, що вирізняється надзвичайною потужністю осадового чохла та активними нафтогазоносними системами, що дає змогу віднести його до провідних нафтоносних регіонів світу. Оточений колізійними орогенними поясами, басейн акумулював понад 25 км осадових порід, з яких понад 10 км було відкладено протягом останніх шести мільйонів років. Така інтенсивна субсіданція й занурення відбувалися за умов аномально низького геотермічного градієнта, що сприяло триваючому формуванню вуглеводнів на глибинах понад 8–12 км. Регіонально поширені антиклінальні структури, інтерпретовані як складчасті згини, утворені над базальною площиною відриву, виявлено завдяки регіональній 2D-сейсморозвідці. Поєднання активної генерації вуглеводнів, наявності великих неосвоєних структурних пасток і сприятливого інвестиційного середовища підвищує стратегічне значення басейну в глобальному енергетичному секторі. У межах цієї тектонічно складної зони Апшеронсько-Предбалханський структурний поріг є однією з ключових нафтогазоносних провінцій, що охоплює низку стратегічно важливих родовищ, зокрема родовища Апшеронського банку та Банку Дарвіна. Це дослідження представляє цілісну, інтегровану з даними оцінку їхнього вуглеводневого потенціалу на основі багаторічних розвідок, історичних показників видобутку та геонаукових даних про надра. Родовищe Апшеронського банку відкрито у 1951 р. за 25 км на північ від острова Піраллахи, а родовище Банку Дарвіна – у 1950 р.; обидва мають тектонічну спорідненість з прилеглими антиклінальними структурами та є центральними об'єктами цього аналізу. Методи. Для оцінки характеристик колекторів проведено геолого-геофізичні дослідження, що включали стратиграфічну кореляцію, аналіз пластових тисків та продуктивності. Дані кернового матеріалу та сейсморозвідки інтегрувалися з петрофізичними параметрами – пористістю, проникністю, насиченням флюїдами – з метою характеристика продуктивних горизонтів (зокрема, кіpмакинського та калинського ярусів). Результати. Результати вказують на наявність значних скупчень вуглеводнів у нижньопліоценових відкладах Продуктивної серії. Початкові запаси родовища Апшеронського банку за категоріями B+C1+C2 оцінюються у 6,3 млн т нафти та понад 2,5 млрд м³ розчиненого й вільного газу. Станом на січень 2022 р. пробурено 74 свердловини, які забезпечили видобуток 495,8 тис. т нафти та близько 1,2 млрд м³ газу, що становить 39,4 % від оцінених вилучених запасів нафти. Родовище Банку Дарвіна, розробка якого здійснювалася через 776 свердловин, дало близько 17,9 млн т нафти та 1,4 млрд м³ розчиненого газу, при цьому було вилучено майже 80 % прогнозованих вилучених запасів. Поточні роботи зосереджено на завершальному етапі продуктивного циклу родовища, коли спостерігається зниження дебітів та зношеність інфраструктури, що створює експлуатаційні труднощі. Висновки. Дослідження підкреслює необхідність подальшого впровадження заходів підтримки пластового тиску, застосування методів підвищення нафтовилучення (EOR) та оптимізації режимів закачування води з метою продовження терміну ефективної експлуатації родовищ. Також наголошується на важливості безперервного геологічного, петрофізичного та гідродинамічного моніторингу для реалізації адаптивного управління розробкою, особливо в умовах зрілих шельфових об'єктів Південнокаспійської нафтогазоносної провінції.
Апшеронсько-Предбалханська тектонічна зона
Авторське право (c) 2025 Мурад АБДУЛЛА-ЗАДА, Тамелла ЗАГІДОВА, Руфат ШАХБАЗОВ https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТЕОРЕТИЧНІ ТА ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНІ ПЕРЕДУМОВИ ПРЯМОГО ПРОГНОЗУВАННЯ ВУГЛЕВОДНІВ НА ОСНОВІ ДАНИХ СЕЙСМОРОЗВІДКИ (НА ПРИКЛАДІ ПІВДЕННО-КАСПІЙСЬКОГО ТА ІНШИХ БАСЕЙНІВ)
Вступ. Петрофізичні властивості осадових порід (пористість, проникність, пружно-пластичні та акустичні властивості тощо) були добре вивчені, а результати досить широко використовувались при інтерпретації геофізичних даних. Експериментальні до-слідження, проведені останніми роками, а також інтенсивне вдосконалення технологій обробки та інтерпретації сейсмічних даних доз-волили нам також дослідити проблему контролю флюїдами петрофізичних властивостей порід, що слугує основою для розробки методу прямого прогнозування покладів нафти та газу в осадових басейнах. Рекомендується використовувати прямий сейсмічний метод для прогнозування продуктивності розрізу в поєднанні з газогеохімічною зйомкою. Мета. Мінімізувати ризик розвідки вуглеводнів у глибоководній частині Південного Каспію. Методи. На основі аналізу світового досвіду та результатів експериментальних досліджень у Південнокаспійському басейні (ПКБ) обґрунтовано високу ефективність прямого прогнозування покладів вуглеводнів в осадовому розрізі за допомогою прямих сейсмічних методів. Результати. Аналіз прямого визначення вуглеводнів за допомогою сейсмічних даних в інших басейнах, а також результати розробки та експериментальної перевірки запропонованої методології дозволяють стверджувати про її достатню застосовність у геологічних умовах ПКБ. Однак, враховуючи високі економічні та технологічні ризики буріння у глибоководній частині ПКБ (розвиток аномально високих тисків, висока вартість розвідувальних свердловин, що перевищує $100 млн), та намагаючись їх мінімізувати, було б вигідно інтегрувати сейсмічний метод з іншими прямими методами, особливо з газогеохімічною зйомкою. Висновки. Природні виходи нафти та газу на поверхню мають велике значення для розвідки вуглеводнів, оскільки вони прямо вказують на існування вуглеводнів в осадових басейнах. У глибоководній частині басейну наявність та характер нафтогазопроявів є одним із небагатьох доступних інструментів для оцінки перспектив нерозбуреної ділянки. Поява нових аналітичних можливостей останніми роками дозволяє фіксувати дуже низьку концентрацію міграційних газів та підвищує ефективність виявлення навіть низькоконтрастних вуглеводневих аномалій (Elias et al., 2004).
Авторське право (c) 2025 Акбар ФЕЙЗУЛЛАЄВ, Тофіг АХМАДОВ, Арзу МАМЕДОВА https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЛІТОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ НИЗЬКОПРОНИКНИХ НАФТОГАЗОНАСИЧЕНИХ ПОРІД-КОЛЕКТОРІВ У РОЗРІЗІ НЕОГЕНОВИХ ВІДКЛАДІВ НА ПРИКЛАДІ БУЦІВСЬКОГО ГАЗОВОГО РОДОВИЩА
Вступ. Досліджено проблему низькопористих і низькопроникних порід-колекторів, що характерне для покладів вуглеводнів у неогенових відкладах Зовнішньої зони Передкарпатського прогину. Низька ефективність традиційних методів оцінки газонасиченості та продуктивності цих порід створює значні перешкоди для їх освоєння, що вимагає застосування нових підходів. Методи. Дослідження проводилось на основі аналізу кернового матеріалу, відібраного з продуктивних горизонтів Буцівського газового родовища. Було виконано детальний петрофізичний аналіз, включаючи оцінку текстурних та структурних особливостей порід, а також характеристику пористості та проникності. Використовувалися методи насичення зразків фарбниками, мікроскопія та гранулометричний аналіз. Результати. Встановлено, що низькопористі породи-колектори мають значний вплив текстури, структури та мінерального складу на їхні фільтраційно-ємнісні властивості. Основним типом пористості є субкапілярна, яка забезпечує обмежену проникність. Аналіз зразків показав, що частка ефективного порового простору, яка бере участь у фільтрації, є низькою (менш як 40% у загальній структурі відкритого простору). Основними продуктивними горизонтами є піщано-глинисті відклади нижньодашавської світи. Висновки. Дослідження підтвердило, що для інтенсифікації видобутку газу з низькопористих порід потрібно застосовувати методи хімічного впливу, такі як кислотні обробки, які сприяють створенню зв'язних каналів у поровому просторі. Отримані результати мають практичне значення для оптимізації розробки газових горизонтів Перед-карпатського прогину та можуть бути використані при плануванні розвідувальних і експлуатаційних робіт.
Авторське право (c) 2025 Олег ОСТАШ, Валерій ОМЕЛЬЧЕНКО, Тетяна КАЛИНІЙ https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вступ. Розглянуто перспективи розробки літієвих родовищ в Україні, що зумовлені попитом сучасної промисловості на літій та літієву сировину. Проблема забезпечення літієм особливо гостро стоїть для розвинутих країн ЄС, де він на 100 % забезпечується імпортом і США, де частка імпорту сягає 50 %. Для України забезпечення літієм є над-звичайно актуальним питанням, через проблеми в енергетиці та розбудову систем накопичення і передачі альтернативної електроенергії. Методи. В роботі використано методи збору та аналізу фондів, методи порівняння та аналогій. Результати. Наведено статистику щодо видобутку літію у світі щодо оцінених запасів. Ця інформація показує, що основні джерела літієвої сировини у світі приурочені до ропи солоних озер Чилі, Болівії, менші за об'ємами джерела пов'язані з пегматитами. В Україні в 80–90-х роках виявили кілька родовищ літію, пов'язаних із пегматитами: Шевченківське (Донецька область), Крута Балка (Запорізька область), Полохівське і Станкуватське (Ділянка Добра) (Кіровоградська область). Руди Шевченківського родовища і ділянки Крута Балка складені переважно сподуменом, що зумовлює досить простий способі їх збагачення, але родовища розташовані на непідконтрольній території, що унеможливлює їх розробку. Руди Полохівського родовища складені переважно петалітом, а Станкуватського – петалітом і сподуменом, що ускладнює технологію їх збагачення. На Станкуватському родовищі оцінено прогнозні ресурси рубідію, цезію, танталу, ніобію, берилію та олова, що підвищує його інвестиційну привабливість. Передбачається, що перспектив-ним ресурсом літію в Україні можуть бути супутні пластові води (СПВ) нафтових і газових родовищ. Останнім часом цей ресурс набуває популярності у світі, оскільки у СПВ багатьох родовищ вуглеводнів встановлено підвищені концентрації літію, рубідію, цезію, йоду, брому та бору. Вважається, що оптимальна концентрація літію у СПВ має бути не менш як 100 мг/л, але досвід розробки деяких родовищ показує економічну доцільність вилучення літію із СПВ за конце-нтрацій 20–30 мг/л. У СПВ деяких нафтогазових родовищ України зафіксовано вмісти до 10–23 мг/л, однак системних досліджень з цього питання не проводилося, тому надати об'єктивну оцінку цього ресурсу наразі неможливо. Це зумо-влює потребу проведення детального вивчення супутніх пластових вод нафтогазових регіонів України. Висновки. В Україні існує багато проблем із видобутком літію, оскільки родовища досить слабо вивчені та існують проблеми з геолого-економічною їх оцінкою. Проте серед корінних родовищ літію в України найбільшу інвестиційну привабливість має Полохівське родовище петалітових руд. Також досить перспективним ресурсом для літієвої сировини є супутньо-пластові води нафтогазових родовищ.
Авторське право (c) 2025 Володимир МИХАЙЛОВ, Максим РЕВА https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВИЗНАЧЕННЯ СТАДІЙ ГІДРОТЕРМАЛЬНОГО ЗМІНЕННЯ РОДОВИЩ АГЙОХУШСЬКОЇ ГРУПИ ТА МЕРЕХ (МАЛИЙ КАВКАЗ)
Вступ. Родовища групи Агйохуш розташовані на морфогенетичному стику вулкано-тектонічних систем розломів Малого Кавказу. Згадані системи розломів переважно складаються з груп розломів, субмеридіональних розломів та систем сино-вулканічних, тектонічних розломів із північним нахилом і насувів, спрямованих із північного заходу на південний схід. Геологічна структура рудного району Човдар, де розташовані родовища групи Агйохуш та Мерех, складена складними магматичними, метаморфічними та осадовими породами середньої та верхньої юри. Мінеральні асоціації та зони зміни, що спостерігаються в рудних родовищах групи Агйохуш та Мерех, розглядаються як індикатори для пояснення механізму утворення мінералізації. Методи. Для розуміння структурного контролю рудної мінералізації геологи AzerGold CJS виконали геологічне картування та шліхове опробування. В результаті зроблено прогнози щодо розташування, літологічного складу, характеристик зміни, розміру та вмісту потенційних рудних тіл. Відповідно, для вивчення форми та розміру, вмісту потенційних рудних тіл на ділянці проведено алмазне буріння, а керновий матеріал з кожної свердловини задокументовано та відібрано під час розвідувального процесу. Результати. Мінеральні асоціації та зони зміни, що спостерігаються в рудних родовищах групи Агйохуш та Мерех, розглядаються як індикатори для пояснення механізму утворення мінералізації. Тектонічні розриви призвели до дроблення та брекчіації, що спричинило гідротермально змінені тріщини, площини та рудну мінералізацію над розривами, що також, нечасто, призводило до площин розломів уздовж розломів. Широко розповсюджені ріолітові та ріоліт-дацитові породи в рудному полі є переважно вулканогенно-осадовими та вулканічними, а також, в деяких інтервалах, субвулканічними фаціями. Фази мінералізації спричинили зміну гірських фацій усередині родовищ. Гідротермальна зональність спостерігалася в змінених породах, яка поступово змінювалася від країв до центру. Виявлені мінерали: пірит, халькопірит, піротин (рідко), марказит, сидерит, барит, кварц (жили та прожилки), пористий кремнезем, халцедон, малахіт, азурит, гематит, лімоніт, гьотит, каолініт, алуніт, хлорит, епідот, кальцит, слюда 2М та серицит у родовищах групи Агйохуш та Мерех. В результаті досліджень вважається, що згадані родовища утворені гідротермальною зміною вулканічних та субвулканічних гірських фацій середнього та кислого складу, як сателітні родовища, пов'язані з епітермальним золоторудним родовищем Човдар. Висновки. Виявлені родовища утворені гідротермальною зміною вулканічних та субвулканічних гірських фацій від середнього до кислого складу, як сателітні родовища, просторово та тимчасово пов'язані з епітермальним золоторудним родовищем Човдар. Родовища утворені гідротермальними процесами, що призводять до характеристик зміни від проміжного до високосульфідного типу на літологічних одиницях у межах рудного району. Згадані результати досліджень, що призвели до відкриття родовищ, будуть застосовані в майбутніх розвідувальних роботах, які проводитимуться в рудному районі Човдар.
проміжні до високосульфідних порфірові епітермальні родовища
Авторське право (c) 2025 Султан Гейбет ДЖАФАРОВ, Назім Аждар ІМАМВЕРДІЄВ https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВИВЧЕННЯ ГЕНЕЗИСУ ОСАДОВИХ ПОРІД ЗА ДАНИМИ КАРОТАЖУ СВЕРДЛОВИН ТА ОЦІНКА ВЗАЄМОЗВ'ЯЗКУ МІЖ ГЕНЕЗИСОМ ОСАДІВ І КОЛЕКТОРСЬКИМИ ВЛАСТИВОСТЯМИ
Вступ. Родовище Булла-Деніз є одним із найперспективніших щодо нафтогазоносності у Південнокаспійському прогині. Воно розташоване в північній частині Бакинського архіпелагу. Незважаючи на те, що родовище Булла-Деніз, яке розкрите глибокими свердловинами, експлуатується з 1975 року, воно ще не було повністю вивчене. Його геологічна будова досліджувалася на основі комплексу геофізичних методів, структурного картування, пошукового буріння та матеріалів із видобутку. Свердловини пройшли лише до верхньої частини Кірмакинської світи в межах Продуктивної товщі (ПТ). Відклади Підкірмакинської та Ґалинської свит не були розкриті в межах родовища. Нафтогазоносність родовища Булла-Деніз приурочена до горизонтів V, VII та VIII ПТ. Горизонт VIII, згідно з Апшеронською стратиграфічною схемою, відповідає Верхньокірмакинському піщаному комплексу й представлений двома шарами піщано-алевритових відкладів у нижній і верхній частинах. Горизонт VII відповідає свиті Фасіла і переважно складається з пісковиків. Горизонт V (відповідно до Апшеронського розрізу – горизонти VIII–IX) представлений чергуванням потужних шарів піску, пісковика та глини. Такі важливі питання, як оцінка умов осадконакопичення та генезису порід, що формують ці горизонти, а також встановлення зв'язку між генетичним походженням порід і їх колекторськими властивостями, залишаються актуальними. Одним із найбільш актуальних завдань є проведення геофізичних досліджень, пов'язаних з пошуком і розвідкою нафтових і газових родовищ із використанням більш сучасних методів і впровадженням нових технологій. Це дає змогу з більшою точністю визначити внутрішню будову нафтогазоносних структур і нафтоносних горизонтів на основі польових геофізичних даних. Методи. У зв'язку з активізацією пошукових і розвідувальних робіт, спрямованих на виявлення нафтогазоносних утворень і горизонтів Продуктивної товщі, виникла потреба у застосуванні сучасних методологічних і інтерпретаційних підходів – тектонічного, евстатичного, стратиграфічного та генетичного аналізів – як альтернативи дорогому бурінню. З цього поглояду важливим є визначення умов осадконакопичення горизонтів і колекторських комплексів ПТ для цілеспрямованого пошуку покладів, не пов'язаних з антиклінальними пастками, ідентифікації стратиграфічних, літологічних, палеогеоморфологічних, епігенетичних та інших складно розпізнаваних пасток, а також для оцінки нафтогазоносного потенціалу регіону та аналізу поширення перспективних об'єктів у межах осадових басейнів. З іншого боку, існує певний зв'язок між літолого-мінералогічним складом порід і їх колекторськими властивостями, що в кінцевому підсумку проявляється у петрофізичних характеристиках колекторських порід. Саме тому дослідження взаємозв'язку між генезисом відкладів продуктивної товщі та їх колекторськими властивостями дає змогу прогнозувати закономірності поширення піщаного матеріалу на території, а також робити висновки про характер розвитку пористих і проникних зон. Це, у свою чергу, має важливе наукове та практичне значення для оцінки мінливості колекторських властивостей осадових порід. З цього погляду у статті запропоновано раціональний підхід до виявлення зв'язку між генетичним походженням відкладів і колекторськими властивостями порід на основі кількісної інтерпретації комплексних даних каротажу свердловин за допомогою "кількісної моделі лог-фацій". Як об'єкт дослідження розглянуто горизонти V, VII та VIII Продуктивної товщі родовища Булла-Деніз. Результати дослідження наведено й проаналізовано щодо оцінки генезису відкладів та їх впливу на фільтраційно-ємнісні властивості порід. Результати. За допомогою кількісної лог-фаціальної моделі проведено літолого-фаціальну інтерпретацію розрізів свердловин X1, X2, X3, X4 та X5 умовної ділянки родовища Булла-Деніз. У процесі аналізу виділено фації алювіальних потоків, мілин, прибережно-пляжні та шельфові (морські) утворення. Встановлено взаємозв'язок між генетичним походженням осадових порід і їх колекторськими властивостями. Результати показали, що фізичні властивості досліджуваних порід безпосередньо пов'язані з їхнім генезисом. Крім того, побудовано гістограми, що відображають зміни середньої відносної піщаності й пористості, а також варіації товщини фацій потоків, мілин і пляжних відкладів по розрізах досліджуваних свердловин. Висновки. Проведено комплексний літолого-фаціальний і сейсмо-фаціальний аналіз для родовища Булла-Деніз на основі даних свердловин X1–X5 та сейсмічних профілів. Виділено фації потоків, мілин прибережно-пляжного і шельфового походження. Встановлено чіткий зв'язок між генетичним походженням осадів і їх колекторськими властивостями, особливо у фаціях потоків і мілин, де ефективна пористість і товщина піщаних тіл мають тісний кореляційний зв'язок. Натомість прибережно-пляжні фації демонструють хаотичну варіативність без такої кореляції. Крім того, сейсмо-фаціальний аналіз у межах нижньопліоценового інтервалу виявив флювіальні, морські й змішані середовища осадконакопичення, що свідчить про складну історію осадконакопичення в досліджуваному районі.
Авторське право (c) 2025 Кіфаєт КЕРІМОВА, Лала ХАЛІЛОВА https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФІЛЬТРАЦІЙНО-ЄМНІСНІ ВЛАСТИВОСТІ КАРБОНАТНИХ ПОРІД ГНІДИНЦІВСЬКОГО НАФТОГАЗОКОНДЕНСАТНОГО РОДОВИЩА ГЛИНСЬКО-СОЛОХІВСЬКОГО ГАЗОКОНДЕНСАТНОГО РАЙОНУ
Вступ. Висвітлено результати визначення фільтраційно-ємнісних параметрів карбонатних порід верхнього карбону Гнідинцівського нафтогазоконденсатного родовища Глинсько-Солохівського газоконденсатного району з метою комплексного аналізу їх фізичних властивостей. Методи. Виконано короткий петрографічний опис вапняків. Визначено об'ємну густину сухих зразків (густина скелета) шляхом зважування та вимірювання їх геометричних розмірів. Для визначення насиченості гасом зразків застосовувався метод гідростатичного зважування. Коефіцієнт відкритої пористості визначався газоволюметричним способом та методом гідростатичного зважування згідно із стандартною методикою. Капілярометричні дослідження виконувалися шляхом центрифугування зразків. Результати. Досліджено такі фільтраційно-ємнісні характеристики зразків порід, як коефіцієнт відкритої та ефективної пористості, коефіцієнт залишкового нафтонасичення та коефіцієнт проникності. Наведено межі змін та середні значення фільтраційно-ємнісних параметрів досліджених порід. Виконано оцінку структури пустотного простору порід та їх аналіз на основі капілярометричних досліджень способом центрифугування. Висновки. За допомогою кореляційного аналізу встановлено ряд кореляційних залежностей між фільтраційно-ємнісними параметрами досліджених порід − густиною, коефіцієнтом пористості, коефіцієнтом ефективної пористості та коефіцієнтом залишкового водонасичення, а також між коефіцієнтами пористості, визначеними в атмосферних та пластових умовах. Ці залежності можуть бути використані при інтерпретації даних геофізичних досліджень свердловин та моделюванні фільтраційно-ємнісних параметрів ущільнених порід-колекторів.
коефіцієнти пористості, проникності та залишкового нафтонасичення
Авторське право (c) 2025 Сергій ВИЖВА, Віктор ОНИЩУК, Дмитро ОНИЩУК, Іван ОНИЩУК, Олександр ШАБАТУРА https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Формування природно-екологічного каркасу землекористування на регіональному рівні в контексті забезпечення екологічної стійкості: методичні та методологічні підходи
Вступ. Оцінка співвідношення в межах адміністративних утворень різних категорій земель чи типів землекористування в контексті природоохоронного значення за критерієм ресурсоспоживаюче (ресурсоексплуатуюче), середовищеохоронне та резервне землекористування дає змогу виробити рекомендації щодо трансформації структури землекористування для переведення земель у категорію елементів, які охороняються, і буферних зон природно-екологічного каркасу системи землекористування. Методи. Застосовано методику екологічної стабільності, що дає змогу проведення оцінки перспектив формування єдиного природно-екологічного каркасу Сумської області України. Результати. За підсумками проведеної оцінки передумови формування природно-екологічного каркасу системи землекористування в Сумській області України за критерієм ресурсоспоживаюче (ресурсоексплуатуюче), середовищеохоронне та резервне землекористування природоохоронного значення можуть бути визначені як сприятливі. Серйозним стримуючим чинником формування екологічного каркасу є включення до системи землекористування екологічної мережі сільськогосподарських угідь. У зв'язку із цим створення природно-екологічного каркасу системи землекористування Сумської області України та інших регіонів нині більшою мірою залежить від розвитку і вдосконалення правових механізмів. Висновки. У земельному та природоохоронному законодавстві має бути закріплено поняття "екологічний каркас", "елемент екологічного каркаса", "функціональне використання земель", "трансформація функціонального використання земель", що дасть змогу визначити відповідні режими землекористування, а також знизити антропогенну дію на територію індивідуально для кожного елемента каркасу. Збільшення частки земель, що виконують середовищеформуючі функції, має супроводжуватися диверсифікацією та інтенсифікацією землекористування на територіях поза природно-екологічним каркасом.
Авторське право (c) 2026 Anton TRETIAK, Valentyna TRETIAK, Nataliia KAPINOS, Viktoriia STRELNYK, Nataliia PETROVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Просторово-часовий аналіз теплового комфорту в Азербайджані
Вступ. Розуміння просторово-часових закономірностей теплового комфорту має вирішальне значення для розробки стратегій сталого туризму в географічно різноманітних регіонах. Це комплексне дослідження вивчає складні біокліматичні умови Азербайджану за допомогою Універсального теплового кліматичного індексу (УТКІ), з особливим акцентом на те, як вражаюча топографічна різноманітність країни – від узбережжя Каспійського моря до гірських зон – створює різні мікроклімати, які впливають на комфорт відвідувачів та туристичний потенціал. Оскільки зміна клімату продовжує змінювати теплове середовище в усьому світі, це дослідження надає критично важливі базові дані для адаптивного планування туризму в перехідних кліматичних зонах. Методи. У дослідженні використовувалися дані повторного аналізу ERA5-HEAT для розрахунку значень УТКІ, включаючи чотири ключові метеорологічні параметри: температуру повітря, відносну вологість, швидкість вітру та середню радіаційну температуру. Розширені методи просторового аналізу було впроваджено за допомогою ArcGIS, включаючи інтерполяцію для створення безперервних поверхонь УТКІ, зональну статистику для регіональних порівнянь та корекції на основі висоти з використанням даних SRTM 30 m DEM. Результати. Аналіз виявив екстремальні річні коливання UTCI (від –21,0 °C у високогір'ї у січні до 28,4 °C у низовинах у серпні), що демонструє виняткове біокліматичне різноманіття Азербайджану. Гірські регіони (Великий та Малий Кавказ) демонстрували тривалий холодовий стрес (UTCI <0 °C протягом 4–5 місяців), тоді як низовини (рівнина Кура-Аракс, узбережжя Каспійського моря) зазнавали значного літнього теплового стресу (UTCI >26 °C протягом 60–90 днів). Оптимальні умови теплового комфорту (UTCI 9–26 °C) були найбільш стійкими навесні (квітень–травень) та восени (вересень–жовтень), особливо на середніх висотах (500–1000 м). Висновки. Це дослідження демонструє, що моделі теплового комфорту Азербайджану фундаментально визначаються топографічними факторами. Отримані результати дають змогу здійснювати точне планування туризму з урахуванням клімату: культурний та пляжний туризм у низовинах протягом міжсезоння (квітень–червень, вересень–жовтень), гірський туризм у гірських зонах влітку та зимові види спорту у високогірних районах. Розроблена тут структура на основі UTCI виявляється особливо цінною для управління екстремальними термальними навантаженнями як у жаркому, так і в холодному середовищі. Ці результати мають безпосереднє практичне застосування для розвитку туристичної інфраструктури, сезонних маркетингових стратегій та планування адаптації до зміни клімату.
Авторське право (c) 2026 Gunesh AGAKISHIYEVA, Emil JABRAYILOV, Jahan MAMMADOVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Рутил із корінних порід південно-західної частини Українського щита
Вступ. Рутил – поширений акцесорний мінерал у кристалічних породах Українського щита. Він вирізняється геохімічною стабільністю та здатністю включати такі елементи, як Nb, Fe, V, Zr, Al, а також широкий спектр інших елементів домішок. Метою цього дослідження є аналіз кольору, морфології та хімічного складу рутилу з корінних кристалічних порід південно-західної частини Українського щита з метою виявлення діагностичних ознак, які характерні для різних породних різновидів, а також для можливості стратиграфічних реконструкцій і відстеження міграції теригенного рутилу. Методи. Дослідження базується на аналізі 363 кристалів рутилу, виділених із 57 шліхових проб р, а також текстових архівних матеріалах 11 геологічних зйомок Правобережної геологічної експедиції, проведених у 1972–2009 роках. Зразки репрезентують рутил з різних літотипів: гранітів, гнейсів, пегматитів, ендербітів, ультрабазитів та інших порід південно-західної частини Українського щита. Для вивчення морфології та хімічного складу використовували бінокулярну мікроскопію та аналіз SEM-EDS. Результати. Вміст рутилу коливається від 0,8 г/т в ендербітах до 109,4 г/т у силіманіт-біотитових гнейсах. Більшість кристалів – чорні або темно-коричневі, голчастої форми, часто включені в кварц або біотит. Переважна частина зразків рутилу (72 %) містить домішки, серед яких найпоширенішими є V, Nb, Cr і Fe. Характер домішок варіює залежно від типу породи, ступеня метаморфізму та регіонального положення. Для північних порід (наприклад, район Фастова) характерні асоціації Nb–V–Fe, тоді як у південних зразках переважає ізольований V. Рутил із вмістом хрому виявлено у мігматизованих метабазитах Бердичівського району. Висновки. Рутил зберігає геохімічний "відбиток" порід-хазяїнів і відображає як літологічні, так і метаморфічні умови. Він може слугувати надійним індикаторним мінералом для реконструкції джерел осадового рутилу, а асоціації домішок Nb–Cr – для виявлення джерел потенційно алмазоносних порід.
південно-західна частина Українського щита
Авторське право (c) 2026 Oleksandra PAVLIUK, Viacheslav PAVLIUK, Oleh SEMENIV https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Забруднення ґрунтів важкими металами внаслідок ведення бойових дій: результати з тестової ділянки у Миколаївській області
Вступ. Війна в Україні серйозно впливає на фізичні, хімічні та біологічні властивості ґрунтів. Хімічне забруднення ґрунтів у зонах ведення бойових дій є однією з найбільш дискутованих тем, оскільки в процесі детонації зброї різного типу в ґрунт потрапляє комплекс забруднювачів, серед яких одним із найтоксичніших є важкі метали. Як наслідок – сформувалися протилежні думки стосовно рівня забруднення важкими металами. Методи. Вміст важких металів на досліджуваній ділянці площею 2000 м2 (с. Степова Долина) було виміряно за допомогою портативного рентгенофлуоресцентного аналізатора. Для визначеності точності рентгенофлуоресцентного аналізу вміст важких металів (Cd, Zn, Pb, Cu, As) додатково визначено за допомогою атомно-абсорбційної спектрометрії (ContrA 800 D). Результати. Дослідження латеральної мінливості вмісту різних важких металів на тестовій ділянці у Миколаївській області, сильно постраждалій від артилерійських обстрілів у 2022 році, практично не виявили забруднення ґрунтів важкими металами (окрім кадмію в одному зразку). Здебільшого вміст важких металів не пов'язаний із розташуванням кратерів (за винятком свинцю), концентрація якого зростає поблизу кратерів. Для вмісту свинцю виявлено дуже хороше узгодження між портативним рентгенофлуоресцентним аналізатором і атомно-абсорбційною спектрометрією. Через низькі концентрації міді, кадмію та миш'яку в ґрунті рентгенофлуоресцентний аналізатор не має можливості до їх вимірювання. Висновки. На досліджуваній ділянці забруднення ґрунту важкими металами внаслідок вибухів артилерійських снарядів, РСЗВ та мінометів є незначним. Поблизу кратерів не прослідковується збагачення важкими металами, що може свідчити про недоліки відбору змішаних проб у разі проведення досліджень з високою роздільною здатністю. Використання портативного рентгенофлуоресцентного аналізатора дає змогу швидко перевірити пошкоджені війною ґрунти на вміст важких металів та виявити місця забруднення важкими металами. Однак для отримання точних даних про забруднення важкими металами потрібні більш точні лабораторні методи.
портативний рентгенофлуоресцентний аналізатор
Авторське право (c) 2026 Oleksandr BONCHKOVSKYI, Pavlo OSTAPENKO, Yaroslava ZHUKOVA, Іllia KRAVCHUK, Serhii PETRYSHCHENKO, Adelina LAZARETS, Oleksandr HALAHAN, Nazar STEPANENKO https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПРОСТОРОВИЙ АНАЛІЗ ПЛОЩ ПІДТОПЛЕНИХ ЗЕМЕЛЬ ПРИРОДНО-ЗАПОВІДНОГО ФОНДУ ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ ЗА ДАНИМИ ДИСТАНЦІЙНОГО ЗОНДУВАННЯ ЗЕМЛІ
Вступ. Війна, яка триває в Україні, стала найбільшим збройним конфліктом у світі за останнє десятиліття, що спричинив безпрецедентні руйнування та спустошення природних ландшафтів країни. Катастрофа, спричинена вибухом на Каховській ГЕС, завдала непоправної шкоди екологічно важливим і цінним землям природно-заповідного фонду Херсонської області. Метою роботи було дослідження площ підтоплених земель природно-заповідного фонду Херсонської області, що постраждали внаслідок руйнування дамби Каховської ГЕС за допомогою даних дистанційного зондування Землі. Методи. Висвітлено особливості використання дистанційного зондування (ДЗ) для геоінформаційного моделювання впливу наслідків підриву дамби Каховської ГЕС на землі природно-заповідного фонду Херсонської області. Також для роботи використано дані Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Open Street Map, супутникові знімки Landsat 8. Для оброблення даних застосовано метод геоінформаційного моделювання в середовищі QGIS, Sentinel Hub, ArcGIS. Результати. В ході дослідження встановлено, що понад 80 % площі затоплення зазнала половина із досліджуваних природно-заповідних об'єктів (19). В роботі особливу увагу приділено Національному природному парку "Нижньодніпровський", який є найбільшим за площею і фактично розташований на лінії бойового зіткнення. Площа затоплення склала 89 %, що говорить про шкоду, яку спричинило затоплення. У тексті описано алгоритм обробки геопросторових даних, Landsat. Для аналізу змін, що зазнали ландшафти парку, оцінено зміни вегетаційних індексів. Висновки. В роботі зроблено висновок про необхідність подальшого моніторингу та розробки комплексних заходів з реабілітації постраждалих територій. Запропоновано використовувати результати моделювання для планування заходів із захисту та відновлення природних комплексів в умовах таких техногенних катастроф. Отримані результати стануть підґрунтям для подальших досліджень, що включатимуть вивчення динаміки змін стану площ земель природно-заповідного фонду. Такий підхід дасть змогу більш повно оцінити наслідки події та розробити ефективні заходи для відновлення та збереження цих земель.
Авторське право (c) 2025 Ірина СТАХІВ, Віталій ЗАЦЕРКОВНИЙ, Мауро ДЕ ДОНАТІС, Тетяна ПАСТУШЕНКО, Софія ГОРДІЙЧУК, Тетяна МАЛІК https://creativecommons.org/licenses/by/4.0