Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Геологія
Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Геологія – рецензоване наукове фахове видання відкритого доступу. ISSN: 1728-2713 (друковане); 2079-9063 (електронне). DOI: http://doi.org/10.17721/1728-2713 Галузь науки: геологічні науки. Галузь знань (спеціальність): 10 Природничі науки (103 Науки про Землю). Зареєстровано: Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення. Рішення № 1089 від 28.03.2024 р. Ідентифікатор медіа: R30-03800. Атестовано: Міністерством освіти і науки України (категорія А). Засновник-видавець: Київський національний університет імені Тараса Шевченка, зареєстрований як суб’єкт в сфері друкованих медіа. Адреса редакції: вул. Васильківська, буд. 90, м. Київ, 03022; електронна адреса: geology.bulletin@knu.ua; geolvisnyk@ukr.net Рік заснування: 1958. Мови видання: українська, англійська. Періодичність: 4 рази на рік. Індексування: Scopus (квартиль 3, SJR 0.238), Web of Science (квартиль 4, імпакт фактор 0.3). Поточний випуск: Том 1 № 112 (2026)
Київський національний університет імені Тараса Шевченка
Ознайомтеся з політикою за посиланням: https://geology.bulletin.knu.ua/licensing
Моніторинг екологічних наслідків війни за допомогою геоінформаційних систем та дистанційного зондування
Вступ. Актуальність дослідження зумовлена катастрофічним впливом військових дій на довкілля України. Конфлікти спричиняють серйозну деградацію сільськогосподарських угідь, забруднення водойм та знищення лісів. Оскільки багато територій перебувають під окупацією або в зоні бойових дій, проведення польових вимірювань є неможливим. Отже, інтегрований підхід із використанням дистанційного зондування (ДЗ) та геоінформаційних систем (ГІС) є необхідним для отримання об'єктивних даних про стан довкілля. Метою роботи є дослідження впливу військових операцій на ґрунтовий покрив, водні об'єкти та ліси за допомогою технологій ДЗ. Методи. Для моніторингу екологічних змін було застосовано методи ДЗЗ та ГІС. Супутникові знімки Sentinel-2 та Landsat-8 використовувалися для аналізу деградації сільськогосподарських земель у Запорізькій області за допомогою індексу NDVI. Лісові пожежі в Донецькій області (Національний природний парк "Святі Гори") оцінювалися за допомогою індексу NBR, а ступінь пошкоджень визначався через ΔNBR (2021 проти 2024 р.). Індекс MNDWI допоміг ідентифікувати затоплені території та зміни рівня води в Каховському водосховищі (2021–2024 рр.). Забруднення та каламутність води в Дніпровсько-Бузькому лимані оцінювалися за допомогою індексу NDTI. Результати. У Запорізькій області на землях сільськогосподарського призначення виявлено 989 вирв загальною площею понад 70 гектарів. Аналіз NDVI підтвердив значне погіршення якості земель у 2024 р. порівняно з 2021. У НПП "Святі Гори" розрахунки NBR виявили масштабні пошкодження лісових масивів без ознак природного відновлення. Дані MNDWI підтвердили різке збільшення площ затоплення в Херсонській та Миколаївській областях після руйнування греблі Каховської ГЕС у червні 2023 р., а значення NDTI вказали на різке зростання забруднення та каламутності води в Дніпровсько-Бузькому лимані. Висновки. Дослідження підтверджує, що військові дії в Україні мають руйнівний вплив на навколишнє середовище. Технології ДЗЗ та ГІС довели свою ефективність для дистанційного моніторингу та кількісної оцінки таких збитків. Ключові висновки включають значну деградацію ґрунтів, масштабне знищення лісових ресурсів на сході та півночі (що посилюється мінуванням територій) та радикальні зміни гідрологічного режиму внаслідок катастрофи на Каховській ГЕС. Ці зміни призвели до деградації екосистем та критичного дефіциту питної води, що потребує стратегій довгострокового моніторингу.
Авторське право (c) 2026 Микола Бялий, Анна Андрієвська, Ірина Стахів, Тетяна Пастушенко https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Виявлення процесів деградації ґрунтів у річкових басейнах із використанням супутникових індексів та авторського плагіна для QGIS
Вступ. У дослідженні розглядається проблема ідентифікації та оцінювання ризиків деградації ґрунтів у річкових басейнах, які суттєво впливають на екологічний стан територій. Особливу увагу приділено підвищенню ефективності просторового аналізу шляхом використання вдосконаленого плагіна для QGIS, розробленого авторами. Методи. Програмний інструмент створено на основі пакета OSGeo для Python та інтегровано з алгоритмами зваженого накладання й напівавтоматичної векторизації результатів. Його реалізовано як внутрішній набір функцій, що не потребує додаткових встановлень. Функціонал охоплює обробку супутникових даних, автоматичне виявлення аномальних зон та побудову узагальнювальної таблиці відповідності спектральних індексів різним формам деградації. Для аналізу використано багаторічні ряди знімків Landsat (1985–2025 рр.) та дані Sentinel-2 (2025 р.), оброблені в середовищі QGIS. Тестування проведено на прикладі басейнів річок Дніпро та Супій, що відрізняються рівнем антропогенного навантаження. Результати. Аналіз дозволив виокремити закономірності деградаційних процесів, зокрема зменшення площі рослинного покриву, засолення, заболочення, прояви посух та розвиток ерозійних форм. Застосування узагальнювальної таблиці спектральних індексів оптимізувало інтерпретацію супутникових знімків і підвищило точність класифікації форм деградації. Плагін підтвердив свою ефективність у поєднанні індексного аналізу з просторовим моделюванням для оцінювання стану басейнових систем. Висновки. Вдосконалений інструмент довів практичну придатність для моніторингу екологічного стану територій і підтримки управлінських рішень. Наукова новизна полягає в інтеграції напівавтоматизованого дешифрування супутникових даних із багаторівневою методикою інтерпретації спектральних індексів, що забезпечує оперативне виявлення аномальних ділянок і комплексну просторово-часову оцінку деградаційних процесів. Перспективи розвитку включають інтеграцію алгоритмів машинного навчання для автоматичної класифікації процесів, застосування обробки великих масивів супутникових даних із використанням паралельних обчислень, а також інтеграцію з хмарними платформами дистанційного зондування (зокрема Google Earth Engine) для доступу до актуальних даних у режимі реального часу. Сукупність цих рішень формує підґрунтя для створення універсальної системи прогнозування та попередження деградаційних процесів у річкових басейнах.
Авторське право (c) 2026 Сергій Маргес, Василь Гудак, Віталій Зацерковний, Володимир Філіпович, Мауро Де Донатіс https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Аналіз оптимізації процесу розробки нафтогазових родовищ (на прикладі родовища Сангачал-Деніз – Дуванний-Деніз – Хара-Зіра)
Вступ. При вирішенні завдань, спрямованих на підвищення ефективності процесу розробки покладу, часто необхідно знати не лише видобувні запаси нафти, а й ступінь і характер вироблення балансових запасів, а також розподіл балансових запасів нафти та газу на одну свердловину по площі покладів. Це дає змогу приймати правильні та обґрунтовані управлінські рішення щодо регулювання та вдосконалення розробки з метою підвищення поточного та кінцевого коефіцієнта вилучення нафти. У цьому контексті об'єктом нашого дослідження є родовище Сангачал-деніз – Дуванний-деніз – Хара-Зіра. Методи. Розглядаються питання оптимального регулювання та управління процесами розробки нафтогазоконденсатного родовища Сангачал-деніз – Дуванний-деніз – Хара-Зіра з використанням моделей і методів Шухарта, які є актуальними для нафтової науки та практики. На основі системного аналізу запропоновано методи підвищення нафтовіддачі для збільшення вилучення нафти з родовища та надано рекомендації щодо раціональної розробки нафтогазоконденсатних горизонтів родовища. Результати. Розглянуто стратиграфію, тектоніку, нафтогазоносність та поточний стан розробки кожного родовища окремо. Наведено їх стислий опис. Нині промислово значущі залишкові запаси нафти на цих об'єктах експлуатації зосереджені у відкладах верхнього ярусу Продуктивної товщі (нижній пліоцен). Основними об'єктами розробки є горизонти V, VII, VIII ПТ. Проаналізовано динаміку технологічних показників розробки родовища. За даними 2022 р., річний видобуток нафти становив 206,9 тис. т, конденсату – 0,864 тис. т. Річний видобуток розчиненого газу становив 83,4 млн м³, а вільного газу – 35,8 млн м³. Поклади нафти і газу досліджуваної ділянки приурочені до тектонічно екранованих пасток, оскільки структура ускладнена численними поздовжніми та поперечними розломами. Висновки. Розробка здійснювалася із застосуванням заводнення з 1971 р. Родовище перебуває на третій стадії розробки. Для підвищення коефіцієнта нафтовіддачі доцільно використовувати методи закачування водогазових сумішей та методи періодичного впливу.
Авторське право (c) 2026 Шура Ганбарова, Севіль Зейналова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Моделювання розробки родовища Нефт Дашларі в межах Південнокаспійського басейну
Вступ. Присвячено аналізу сучасного стану розробки продуктивних пластів Південнокаспійської западини на прикладі IV блоку родовища Нефт Дашларі. Це одне з найбільших родовищ Азербайджану з потужними запасами вуглеводнів. У роботі систематизовано великий обсяг геолого-промислових даних, що дало змогу уточнити стратиграфічні, тектонічні та гідрохімічні характеристики об’єкта, а також оцінити його поточний стан. Методи. Дослідження базується на аналізі показників експлуатації 26 нафтових пластів, відкритих з 1949 р. Використано методи статистичного аналізу та геологічного моделювання для оцінки залишкових запасів нафти, які нині зосереджені переважно у верхніх та нижніх відділах Продуктивної товщі (ПТ). Результати. З початку розробки накопичений видобуток становив 168 787,1 тис. т нафти та 13 090,4 млн м³ розчиненого газу. Річний видобуток нафти становить 812 тис. т за середньої обводненості продукції 38,2%. Середньодобовий дебіт однієї свердловини становить 7,2 т нафти та 11,7 т рідини. Ступінь виробленості видобувних запасів сягає 87,3 %. Поточний коефіцієнт вилучення нафти становить 0,440, а кінцевий (проєктний) – 0,504. Для інтенсифікації видобутку з 1953 р. застосовується заводнення, зокрема на VII та X горизонтах, фасільській та кірмакійській свитах IV блоку. Висновки. На основі побудованих моделей розробки обґрунтовано доцільність застосування міцелярного заводнення для вилучення залишкових запасів. Використання мікроемульсій дає змогу відновити експлуатацію заводнених пластів і підвищити КВН до 55–60 %. Додатково рекомендовано збільшити охоплення пластів витісненням, впровадити заходи зі зниження обводненості та провести реконструкцію фонду свердловин шляхом буріння бокових стовбурів. Оскільки об’єкти перебувають на завершальній стадії розробки, запропоновано впровадження водогазового впливу та повернення свердловин на вищезалеглі об'єкти.
Авторське право (c) 2026 Гултар Насібова, Шура Ганбарова https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Перспективи нафтогазоносності глибокозанурених горизонтів Октябрського родовища
Вступ. Розглянуто результати буріння свердловин на Октябрській площі в минулі періоди. Виявлено причини незначних припливів газу із раніше пробурених свердловин. Для цього за допомогою об'ємних розподілів значень сейсмічних індикаторів вуглеводнів побудовано модель газонасичених геологічних тіл. Методи. Проаналізовано перспективи нафтогазоносності глибокозанурених горизонтів нижнього та середнього карбону в межах Октябрського родовища. Показано, що для відкладів середнього карбону основним фактором виявлення покладів вуглеводнів є використання їх сейсмічних індикаторів. Для більш глибоких відкладів нижнього карбону поклади вуглеводнів пов'язані з наявністю як структурних, так і неструктурних пасток вуглеводнів. У всіх випадках аналіз сейсмічних індикаторів є необхідним для оцінки ймовірності виявлення покладів вуглеводнів. Результати. Для пояснення негативних результатів буріння свердловин у минулі роки обчислено об'ємні розподіли сейсмічних індикаторів вуглеводнів для Октябрського родовища та побудовано об'ємну цифрову модель геологічних тіл, перспективних на наявність вуглеводнів. Наведено приклади виявлення нових неструктурних та структурних пасток для глибокозанурених горизонтів нижнього та середнього карбону в межах Октябрського родовища. Висновки. Отримані результати дають змогу визначити напрями подальшої розвідки та розробки Октябрського родовища. Висновки авторів підтверджуються результатами буріння нової свердловини 1 - Октябрська. Стаття може бути корисною для науковців та геологів видобувних компаній.
Авторське право (c) 2026 Тарас Бурдейний, Каріна Злочевська, Вікторія Круглик, Георгій Лісний https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Нові напрями пошуку вуглеводнів у глибокозалеглих відкладах Дніпровсько-Донецької западини: виклики та можливості
Вступ. Присвячено актуальній проблемі стабілізації видобутку вуглеводнів в Україні через зміну підходів до геологорозвідувальних робіт у Дніпровсько-Донецькій западині (ДДЗ). На сучасному етапі більшість традиційних родовищ регіону перебувають на стадії пізньої експлуатації з виснаженням запасів понад 80 %. Метою роботи є обґрунтування необхідності переходу від пошуку класичних антиклінальних структур до системного освоєння складних неструктурних пасток та ущільнених колекторів (Tight Gas) на великих глибинах (понад 5 км). Методи. Дослідження ґрунтується на ретроспективному аналізі еволюції геологорозвідувальних робіт у ДДЗ, що охоплює період понад 70 років. Застосовано комплексний підхід, який поєднує аналіз результатів глибокого буріння з використанням сучасних цифрових технологій: високощільної сейсморозвідки 3D (технологія Point Receiver), пружної та синхронної сейсмічної інверсії, геомеханічного моделювання та машинного навчання (AI) для автоматизованої ідентифікації нафтогазоперспективних об'єктів. Результати. Встановлено, що подальший розвиток ресурсної бази ДДЗ пов'язаний із глибокозалеглими відкладами нижнього карбону. Виділено ключові технологічні напрями, що забезпечують успішність геолого-розвідувальних робіт у складних гірничо-геологічних умовах: перехід до пошуку літологічно обмежених та стратиграфічних пасток, виявлення зон розвитку вторинної пористості в ущільнених пісковиках та застосування горизонтального буріння з багатостадійним гідророзривом пласта. Наведено досвід компанії ДТЕК Нафтогаз, який підтверджує ефективність інтеграції геолого-технологічних даних для мінімізації ризиків при освоєнні горизонтів на глибинах 5,5–6,5 км. Оцінено потенціал нерозвіданих ресурсів нетрадиційних об'єктів ДДЗ у межах 100–150 млрд м³ газу. Висновки. Доведено, що стратегічна зміна парадигми від "пошуку структур" до "пошуку моделей осадконакопичення та зон розвитку поліпшених колекторів" є критичною для виживання нафтогазової галузі України. Впровадження інноваційних методів обробки даних та геомеханічного супроводу буріння дає змогу не лише підтримувати рівень видобутку, а й відкривати нові типи покладів у глибоких горизонтах зрілого басейну.
Авторське право (c) 2026 Сергій Вижва, Іван Гафич, Олександр Шабатура https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Геохімічні особливості Філізчайського пірит-поліметалічного поля (Великий Кавказ)
Вступ. Структурне положення родовища Філізчай визначається його прив'язаністю до області стику північного схилу Карабчайської кесоноподібної антикліналі з Кехнамеданським насуванням, ускладненим Белаканчайським локальним поперечним інверсійним підняттям. Основними елементами структури родовища є: ядро Карабчайської антикліналі, її північний схил та частина Кехнамеданської зони зсуву, які перекриваються зазначеним поперечним підняттям. Особливості цих основних елементів визначають основні риси структури родовища Філізчай. Методи. Використано понад 2000 аналізів з розвідувальних свердловин. Для окремих елементів побудовано 3D-геохімічні моделі на основі програми Leapfrog GEO. Аналітичну роботу проведено методом рентгенофлуоресценції в лабораторіях Геологічної служби Міністерства екології та природних ресурсів Азербайджану. Результати. Роботу присвячено розподілу основних рудотвірних компонентів у Філізчайському родовищі південного схилу Великого Кавказу. 3D-модель мінеральних елементів Філізчайського родовища було створено з використанням програми "Leapfrog GEO". Аналіз карти чітко показує, що східний фланг глибшої, неглибоко занурюваної частини родовища характеризується найбільшою потужністю, де цей параметр майже повсюдно вищий за середнє значення по родовищу. Виявлено, що розподіли цинку та свинцю практично повторюються. Західна половина тіла різко відрізняється від східної стабільно високим (більше за середнє значення) вмістом. Переважна більшість мінімумів концентрацій цинку та майже всі мінімуми концентрацій свинцю розташовані у східній половині, яка загалом характеризується вмістом, нижчим за середній. Згідно з розподілом концентрацій міді, родовище дуже чітко поділяється на дві частини: південно-східну, яка є потужнішою та багатшою, та північно-західну, яка є відносно меншою та має вміст, нижчий за середній за родовищем. Порівняння карт ізовмісту срібла та свинцю вказує на тісний зв'язок обох елементів, про що свідчить дуже схожий характер їх просторового розподілу в межах родовища. Так само, як і для свинцю, в ньому можна загалом виділити дві половини, які загалом відрізняються одна від одної інтенсивністю срібного зруденіння – північно-західну, яка є багатшою, та південно-східну, яка є відносно біднішою. Межа між цими частинами в основному повторює межу, визначену для свинцю не лише за просторовим положенням, але й за основними деталями контуру. Усі максимуми срібного зруденіння розташовані в північно-західній половині родовища, більшість з яких – на верхніх горизонтах. За ступенем інтенсивності прояву цинкового, свинцевого та срібного зруденіння в родовищі можна виділити дві частини: західну, багатшу, де зосереджені майже всі максимуми, та східну, біднішу, на яку припадає більшість мінімумів. Межа між ними проходить приблизно в середній частині тіла від верхнього до нижнього горизонтів; вона майже збігається з напрямком його падіння та вирізняється складними контурами. Часта повторюваність ізоліній вмісту цинку та свинцю, близьке просторове розташування центрів їхніх максимумів свідчать про тісну позитивну кореляцію між ними. Висновки. Філізчайське родовище розвивалося протягом тривалого періоду, починаючи з періоду седиментації і до формування руд мідно-піротинової стадії. Нижня вікова межа зруденіння визначається заляганням верхньоплінсбахських гідротермально-осадових руд. Верхня вікова межа визначається наявністю гальки гідротермально змінених порід та їх сульфідних руд у конгломератах, що підстилають нижні верхньоюрські відкладення.
Авторське право (c) 2026 Нігар Саттар-Заде, Назім Імамвердієв https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вступ. Поверхневий шар мінералів графіту, дисульфідів і диселенідів молібдену являє собою ультратонку плівку товщиною від ~2 нм у площині шарів до ~6 нм перпендикулярно до цих шарів. Ця плівка містить: для графіту – 3 моношари, для MoS₂ – 4 моношари, для MoSe₂ – 5 моношарів. Поверхневий шар мінералів таких розмірів є 2D-структурою, яка відмінна від об'ємного (масивного) кристала. Всі наношари цього шару також відмінні один від одного через наявність розмірних ефектів. Метою даної роботи є дослідження квантової структури поверхневого шару зазначених мінералів, установлення відмінності металів і напівпровідників, дослідження пов'язаних з поверхневим шаром таких явищ, як електрична провідність мінералів і перетворення енергії деформації внаслідок реконструкції їх поверхні. На основі представлення наношарів мінералів як квантових ниток, результатів раніше виконаних авторських робіт та викладених у наукових публікаціях результатів досліджень інших учених, виконано відповідні аналітичні розрахунки, що дають змогу досягти сформульованих вище цілей. Результати. Було встановлено, що при зменшенні товщини напівпровідників електрична провідність зростає, що протилежно до поведінки, яка спостерігається в металах. Зокрема, провідність поверхневого шару графіту на два порядки, а дисульфіду та диселеніду молібдену (MoS₂ і MoSe₂) на чотири порядки вища за провідність об'ємної фази цих мінералів. Виявилося також, що за своїми електронними властивостями графен знаходиться посередині між звичайними металами і напівпровідниками. У статті показано, що квантові нитки в наношарі взаємодіють між собою, що відповідає квантовій заплутаності ферміонів як спінової системи. Показано, що енергія деформації, що пов'язана з реконструкцією поверхні мінералів, визначає фізичні властивості як наношару, так і об'ємного кристала; її знання відкриває шлях до аналізу таких фізичних властивостей: явище термо-ЕРС (робота термопари); термоелектричні ефекти (Зеєбека, Пельтьє, Томсона); робота виходу електронів; теплоємність та ін. Розглянуто перетворення енергії деформації у різні види енергії. Показано, що енергія деформації при зовнішньому впливі витрачається на акустоемісію (поширення звукових хвиль), автоелектронну емісію (випромінювання повільних електронів), фрактолюмінесценцію та на тепловиділення (під час тертя). Висновки. Поверхневий наношар мінералів R(I) є відкритою квантовою системою, у якій виявляються квантові розмірні ефекти, що призводять до аномальних фізичних явищ. Енергія деформації, що виникає в мінералах при реконструкції поверхні, відображає всі суттєві властивості об'ємних мінералів, що мають важливе практичне значення: акустичні властивості матеріалів, необхідні для неруйнівного контролю якості і виявлення механізмів руйнування; автоелектронну емісію носіїв заряду з металевих та напівпровідникових структур, критично важливу для мікро- та наноелектроніки, фотоніки та інших технологічних додатків; процес фрактолюмінесценції в мінералах, що розкриває механізми тертя в шаруватих мінералах та потенційні шляхи надання їм супермастильних властивостей. Цей перелік практичних застосувань, пов'язаних з енергією деформації, що генерується в мінералах при реконструкції поверхні, може бути розширений. Таким чином, формується новий напрямок наукових досліджень – фізика поверхневого шару твердих тіл та рідин (зокрема, для води R(I)=1,1 нм).
Авторське право (c) 2026 Віктор Юров, Василь Портнов, Сергій Вижва, Микола Рева, Канат Жангозін, Андрій Голік https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Власні і торгові назви декоративного каміння в геолого-економічній оцінці
Вступ. Розглянуто проблему співвідношення власних і торгових назв декоративного каміння в системі комплексної геолого-економічної оцінки родовищ корисних копалин. Актуальність дослідження зумовлена зростанням конкуренції на світовому та європейському ринках декоративного каміння, посиленням вимог до стандартизації продукції та необхідністю забезпечення коректної ідентифікації кам’яної сировини для об’єктивної економічної інтерпретації ресурсного потенціалу родовищ. Особливу увагу приділено проблемі невідповідності між науковою та комерційною номенклатурою, що ускладнює порівняння вітчизняних матеріалів з міжнародними аналогами. Методи. Методологічну основу дослідження становить порівняльно-аналітичний підхід до аналізу наукової та торгової номенклатури декоративного каміння. Проаналізовано чинні нормативно-правові акти України, національні та європейські стандарти у сфері ідентифікації природного каміння, а також міжнародну практику формування торгових назв. Узагальнено приклади використання торгових найменувань для петрографічно різних, але візуально подібних гірських порід. Результати. Встановлено, що власні назви декоративного каміння, сформовані на основі петрографічного та мінералогічного аналізу, є ключовим елементом геолого-економічної оцінки родовищ і забезпечують об’єктивну характеристику фізико-механічних, технологічних і декоративних властивостей порід. Показано, що торгові назви виконують функцію ринкового позиціонування кам’яної продукції, впливають на споживче сприйняття, цінове сегментування та конкурентоспроможність матеріалу. Виявлено ризики спотворення наукової інформації у разі некоректного застосування торгових назв. Висновки. Обґрунтовано доцільність інтегрованого використання власних і торгових назв у системі геолого-економічного аналізу декоративного каміння. Показано, що їх узгоджене застосування сприяє підвищенню достовірності оцінки родовищ, стандартизації ринку та ефективнішій інтеграції мінерально-сировинної бази України у міжнародний економічний простір.
Авторське право (c) 2026 Олег Гелета https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вступ. Розглянуто перспективи видобутку скандію в Україні. Показано важливу роль скандію в сучасній промисловості як одного з високотехнологічних металів. Методи. В роботі використано методи збору та аналізу опублікованих і фондових матеріалв, методи порівняння та аналогій. Результати. Наголошується, що Україна входить до числа світових лідерів із ресурсів скандію, запаси яких враховано на 13 корінних (Жовторіченське, Стремигородське, Федорівське, Торчинське) і розсипних родовищах (Малишевське, Валки-Гацківське, Вовчанське, Тростянецьке, Злобицьке, Іршанське, Лемненське-Західне, Лемненське-Східне, Тарасівське). Описано геологічну будову і скандієву мінералізацію Жовторіченського, Першотравневого і Ганнівського родовищ. Наведено інші можливі джерела скандію в Україні. Розглянуто можливі технології вилучення скандію як супутнього компонента. Висновки. Зроблено висновок про значні перспективи України щодо видобутку скандію, найперспективнішим об’єктом визначено Жовторіченське комплексне залізо-уран-ванадій-скандієве родовище. Намічено шляхи і напрями подальших досліджень.
Авторське право (c) 2026 Володимир Михайлов, Олена Андрєєва, Віталій Сидорчук https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вступ. Цеоліти є найкращими адсорбентами, тому привертають пильну увагу дослідників і знаходять широке застосування в різних галузях промисловості та сільського господарства, а сфери їх використання постійно розширюються. Особливе значення мають природні цеоліти – кліноптилоліт і морденіт. Методи. Для вивчення складу цеолітів із різних родовищ було проведено понад 50 хімічних аналізів цеолітизованих туфів; найдрібніші фракції кліноптилолітових туфів піддано мінералогічному аналізу. Визначено показники заломлення мікролускуватого агрегату кліноптилоліту та розраховано кількість мінералів; дифракційні дані цеолітів отримано за кімнатної температури на дифрактометрі ДРОН-3. Результати. Проаналізовано стан вивченості та деякі особливості природних цеолітів Азербайджану різного мінерального та хімічного складу. За результатами хімічних аналізів встановлено, що склад мінералів групи цеолітів та цеолітизованих туфів Ґазахського прогину характеризується високим вмістом кремнезему, переважанням оксиду заліза (III) над оксидом заліза (II), кальцію над магнієм та натрію над калієм. З’ясовано, що власне магматичний цеоліт представлений анальцимом, який у вигляді ксеноморфних виділень локалізується в інтерстиціях раніше виділених породотвірних мінералів, таких як олівін, клінопіроксен, плагіоклаз, біотит, рогова обманка та інші у складі тешенітів Тугської та Калаханської інтрузій. Наступним генетичним типом цеолітів також є анальцим, що утворився внаслідок метасоматичного перетворення високотемпературного лейциту. Висновки. Встановлено, що здебільшого вихідним матеріалом для формування цеолітів є попільні туфи трахіандезитобазальтів, андезитів, дацитів та риодацитів. Різноманітність за складом продуктів експлозивної діяльності пізньокрейдового та кайнозойського вулканізму пов'язана не тільки з умовами тектономагматичного режиму, хоча він і є одним із вирішальних факторів формування анальцимових та кліноптилоліт-морденітових родовищ.
Авторське право (c) 2026 Вагіф Карімов https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Моделювання структури кристалічного фундаменту Передкарпатського прогину за даними потенціальних полів як основа для прогнозування зон геотермального потенціалу
Вступ. Представлено методологію та результати її застосування для визначення впливу структурного підняття кристалічного фундаменту та глибинних розломів, що його порушують, на перспективи пошуку родовищ геотермальних ресурсів у межах Передкарпатського прогину України. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю вивчення геотермальних ресурсів Передкарпатського прогину як одного з ключових джерел відновлюваної енергії. Особливу увагу приділено інтеграції сучасних методів інтерпретації даних гравітаційної та магнітної зйомки з даними теплового потоку. Методи. Для моделювання глибинної будови застосовано комплексний підхід, що включає вирішення прямої задачі гравірозвідки та магніторозвідки в поєднанні зі спектральним аналізом та трансформацією Фур'є. Методологія включає інтегрування результатів інтерпретації потенціальних полів з даними теплового потоку та даними вимірювання температури з глибоких свердловин. Такий підхід дає змогу комплексно визначати структуру глибоких горизонтів і виділяти розломи, що порушують кристалічний фундамент з подальшою їх ув'язкою з даними теплового потоку. Аналіз даних проведено на основі результатів гравітаційної та магнітної зйомок масштабу 1:200 000 в межах Передкарпатського прогину. Результати. Виділено зони підняття кристалічного фундаменту і його порушення глибинними розломами, які відповідають аномаліям максимумів теплового потоку. Виділені зони можуть слугувати шляхами міграції геотермальних вод з глибоких нагрітих зон до порід-колекторів, що підвищує їхню перспективність для геологорозвідувальних робіт. Порівняльний аналіз отриманих результатів з існуючими даними буріння та теплового потоку підтвердив точність методу. Висновки. Запропонована методика є ефективним методом вивчення та розчленування глибинної геологічної будови земної кори з погляду геотермальних пошуків при їх інтеграції з даними теплового потоку. Її застосування дає змогу уточнювати структурно-тектонічну будову регіонів, виділяти нові розломи та зони підняття кристалічного фундаменту, що є важливими для пошуків геотермальних ресурсів. Методологія має значний потенціал при дослідженнях складних геологічних об'єктів, таких як Передкарпатський прогин, і може суттєво підвищити ефективність геологорозвідувальних робіт.
Авторське право (c) 2026 Роман Петрокушин, Дмитро Безродний https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Магнітна мінералогія донних відкладів та ґрунтів заповідника "Хортиця"
Вступ. Територія заповідника острова Хортиця придатна для ретроспективного дослідження процесів накопичення магнітної речовини, важких металів та уламкового матеріалу різного походження у ґрунтах і донних відкладах. Їх аналіз дає змогу відтворити співвідношення природних і техногенних факторів, що визначали стан і трансформацію екосистем заповідника впродовж кількох століть. Метою статті є вивчення магнітної мінералогії ґрунтів і озерних відкладів задля остаточного визначення ключових природних і техногенних факторів, які як у ретроспективному вимірі, так і за сучасних умов формують стан природного середовища заповідної території. Методи. Методика магнітних досліджень включала вимірювання та обрахунок об'ємної магнітної сприйнятливості χ, частотної залежності магнітної сприйнятливості χfd як показника відносного вмісту суперпарамагнітної (SP) та багатодоменної (MD) фракції у загальному сигналі магнітної сприйнятливості. Також вимірювалася ідеальна (безгістерезисна) залишкова намагніченість (ARM), залишкова намагніченість насичення (Mrs), розрахована безгістерезисна магнітна сприйнятливість (χARM). Проведено термомагнітний аналіз. Результати. Для всіх дослідних ділянок значення χfd становить 1–2%, що свідчить про виразне домінування крупнозернистого мультидоменного матеріалу над суперпарамагнітними та однодоменними частинками педогенного (ґрунтотвірного) генезису. Загальноприйнятим пороговим показником переважання MD-зерен вважають рівень χfd близько 3–4%. Співвідношення χARM/χ варіює в межах 0,70–2,13. Це свідчить про те, що у зразках, відібраних у межах згарища та лісових ділянок, ще простежується присутність однодоменних зерен, хоча їх кількість є меншою порівняно з мультидоменними (MD) частинками. Водночас у донних відкладах озер (за винятком оз. Прогній) чітко встановлено домінування мультидоменної фракції, про що свідчать значення χARM/χ<1. Висновки. За результатами магнітомінералогічних досліджень зразків ґрунтів і донних відкладів озер острова Хортиця встановлено, що серед основних феромагнітних мінералів переважає мультидоменний магнетит літогенного походження з імовірними домішками техногенного мультидоменного магнетиту. Крім того, виявлено стабільні однодоменні зерна педогенного генезису, представлені магемітом. Також зафіксовано присутність гематиту, який може мати як педогенне, так і техногенне походження. Наявність у донних відкладах сульфідів заліза, насамперед піротину, ймовірно пов'язана з надходженням цієї компоненти внаслідок процесів вивітрювання гірських порід.
Авторське право (c) 2026 Олександр Меньшов, Лідія Горошкова, Максим Смирний, Тургай Діндароглу, Станіслав Горошков https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Геолого-палеоокеанографічні умови нагромадження керлеутських відкладів Азово-Чорноморського сегменту Паратетісу
Вступ. Середньомайкопські відклади Азово-Чорноморського осадово-породного басейну в об'ємі нижнього та верхнього підгоризонтів керлеутського регіоярусу (Вернигорова, & Рябоконь, 2018) є цікавими в економічному аспекті, що доведено відкриттям низки родовищ нафти та газу. Найбільш повні розрізи (товщина понад 2500 м) розкрито на Керченському півострові (Слюсарівська, Горностаєвська, Селезнівська та інші площі) та в південно-східній частині Рівнинного Криму (Владиславівська, Тамбовська, Шубінська та інші площі). У північних районах останнього, в Азовському морі та у Присивашші розрізи середнього майкопу скорочені (150–700 м). У тектонічному відношенні район досліджень охоплює Індоло-Кубанський та Південнокерченський прогини. Метою роботи є реконструкція палеоокеанографічних умов седиментогенезу відкладів керлеуту Азово-Чорноморського сегменту Паратетісу. Методи. Фаціальна діагностика кластогенних акумулятивних утворень здійснено на основі встановлених літолого-літмологічних особливостей керлеутської товщі, мінералого-петрографічних, гранулометричних даних (Гнідець та ін., 2025) та за результатами інтерпретації геофізичних досліджень свердловин (ГДС), згідно з методикою (Муромцев, 1983; Porębski, 1999), з урахуванням принципу фаціальної збалансованості (Селли, 1989). В роботі застосовано стратиграфічне розчленування розрізів за даними КП "Південьекогеоцентр". Результати. З'ясовано просторово-вікові особливості літологічної будови нижньо- та верхньокерлеутських відкладів Азово-Чорноморського осадово-породного басейну. Виділено чотири літологічні комплекси: піщано-алевролітовий (кластогенів понад 60 %); алевролітовий (50–60 %); аргіліто-алевролітовий (40–60 %) та аргілітовий (менше 40 %), які в такій послідовності закономірно заміщуються в напрямку від периферії до депоцентрів депресій. Співвідношення гранулометричних параметрів порід засвідчують поширення в розрізі керлеуту утворень трьох фаціальних обстановок: відкритий шельфовий басейн зі спокійною гідродинамікою, локальні спрямовані потоки (алювіально-дельтова система, русло, гирловий бар) та припідняті ділянки шельфу (акумулятивні вали). На основі проведених досліджень створено моделі умов ранньо- та пізньокерлеутського осадонагромадження в межах Азово-Чорноморського басейну. Виокремлено утворення п'яти фаціальних асоціацій: алювіально-дельтова, літоральних барів, конусів виносу, міжбасейнових проток та шельфових рівнин; схарактеризовано особливості їх просторово-вікового поширення та обґрунтовано провідну роль північного суходолу в постачанні уламкового матеріалу в північно-західні ділянки басейну та суттєву роль у перерозподілі матеріалу гідродинамічно активних міжбасейнових проток – у центральних. Висновки. З'ясовано літолого-фаціальну зональність нижньо- та верхньокерлеутських відкладів, визначено геолого-палеоокеанографічні особливості їх нагромадження в межах Азово-Чорноморського сегменту Паратетісу.
Азово-Чорноморський осадовий басейн Паратетісу
Авторське право (c) 2026 Володимир Гнідець, Костянтин Григорчук, Сергій Вижва, Анастасія Ревер, Оксана Кохан https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Інженерно-геологічні умови дніпровських схилів центрального ареалу Києва: ретроспектива досліджень та аналіз чинників зсувної небезпеки
Вступ. Представлено результати аналізу інженерно-геологічних умов дніпровських схилів у межах центрального історичного ареалу міста Києва. Основною метою дослідження є виявлення природних та антропогенних чинників, що впливають на розвиток зсувних процесів, а також формування сучасного уявлення про умови забезпечення стійкості природної системи досліджуваної території. Методи. Для встановлення динаміки розвитку зсувних процесів на дніпровських схилах Києва використано ретроспективний аналіз зсувонебезпечних ділянок, зокрема фотофіксації сучасного стану схилу та порівнянням фотографій з архівних джерел. Аналіз інженерно-геологічних умов та чинників розвитку зсувних зрушень на схилах проводився з використанням аналітичних, статистичних, картографічних методів. Для побудови картографічних моделей використано геоінформаційні системи (застосунки ArcGIS, Surfer). Інженерно-геологічні розрізи побудовано засобами AutoCAD. Результати. Систематизовано періоди наукових досліджень зсувної небезпеки дніпровських схилів та робіт з їх укріплення, виділено п'ять ключових етапів досліджень, включаючи сучасні з часів незалежності України. На основі уявлень про чинники формування зсувних зрушень на території досліджень виділено три ділянки, дано їх інженерно-геологічну характеристику, виділено ділянки з найвищим рівнем зсувонебезпеки за величиною кута нахилу 15–25°, які займають 25–34 % по площі залежно від ділянки схилу (Давнього Києва, Центральної, Залаврської). Встановлено, що найбільший вплив на зниження стійкості системи схилів мають такі чинники: водонасичення ґрунтів (атмосферними опадами, витоками з мереж водогону), привантаження схилів у процесі забудови, інженерні втручання без урахування інженерно-геологічних особливостей та динамічні навантаження (транспорт, будівельні роботи). Проаналізовано сукупний вплив зазначених чинників і систематизовано наслідки їх взаємодії, що призводять до втрати стійкого стану схилу. Висновки. На основі результатів сформульовано напрямки концептуальних засад системного підходу до забезпечення стійкості дніпровських схилів, що передбачають узгоджене застосування інженерно-геологічного моніторингу, актуалізації інженерно-геологічного районування дніпровського схилу та ранжування за рівнем ризиків зсувної небезпеки, опрацювання принципів раціонального містобудівного планування на схилах та оптимізації протизсувних заходів з обов'язковим урахуванням історико-культурної цінності досліджуваної території.
Авторське право (c) 2025 Tetiana KRIL, Anton STRELTSOV https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Критичні матеріали в контексті програми Ukraine facility та європейської інтеграції України
Присвячено комплексному аналізу ролі критичних сировинних матеріалів (КСМ) України у контексті стратегічної автономії Європейського Союзу та його цілей зеленого й цифрового переходу. Визначено, що інтеграція багатих мінеральних ресурсів України, що підтримується ініціативами, такими як Програма Ukraine Facility, може суттєво зміцнити стійкість європейських ланцюгів постачання КСМ, які є незамінними для сучасних технологій. Окреслюються виклики та майбутні перспективи для інтеграції країни в європейський ланцюг створення вартості сировинних матеріалів. Наукова новизна полягає в міждисциплінарному підході, що поєднує геополітичні, економічні та геологічні аспекти для розв'язання проблеми КСМ в Україні, пропонуючи шляхи подолання залежності від застарілих даних, верифікації запасів критичних/стратегічних корисних копалин в Україні та залучення інвестицій.
Закон про критичні сировинні матеріали (CRMA)
верифікації запасів критичних/стратегічних корисних копалин
Авторське право (c) 2025 Serhii VYZHVA, Olha BILIAVSKA, Dmytro BABCHUK, Yuliia BABCHUK https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Застосування методів машинного навчання та даних дистанційного зондування Землі в прогнозуванні врожайності
Вступ. Прогнозування врожайності сільськогосподарських культур завжди було непростим завданням, особливо в умовах кліматичної нестабільності та зростаючого тиску на ресурси. Зважаючи на обмеження класичних математичних моделей у такій складній галузі, як аграрна аналітика, нині все більшої ваги набувають підходи, основані на даних і машинному навчанні. Особливо перспективним виглядає поєднання супутникових знімків, агрохімічного аналізу ґрунтів та алгоритмів штучного інтелекту для побудови гнучких і точних прогнозів. Методи. Проаналізовано два сільськогосподарські поля, розташовані в різних регіонах України, із різними природними умовами. Було зібрано масив даних: топографічні параметри (висота, ухил, водозбірний потенціал), спектральні індекси із супутників Sentinel-2A та Landsat 8 (зокрема, NDMI, GNDVI), а також хімічний склад ґрунту. За допомогою кореляційного аналізу визначено, які саме показники тісніше пов'язані з рівнем урожайності. Побудовано моделі прогнозу врожайності на основі Random Forest та Gradient Boosting, з адаптацією під розділення полів на підділянки розміром 5 та 1 га. Результати. Аналіз показав, що стан вегетації та водний баланс культури (NDMI, GNDVI) найкраще пояснюють варіації врожайності. Водночас такі показники, як температура поверхні, мають чіткий негативний вплив, що може вказувати на тепловий стрес у періоди наливу зерна. Gradient Boosting продемонстрував особливо добру чутливість до просторової деталізації – на сітці 1 га точність прогнозу досягала R² = 0,801. Натомість Random Forest показав себе як стійкий і менш чутливий до масштабу даних метод. Висновки. У досліджені доведено, що поєднання супутникових знімків, результатів аналізу ґрунтів та методів машинного навчання дає змогу поліпшити точність прогнозування врожайності. У моделі включено показники вегетації та характеристики умов вирощування культур. Також проведено порівняння різних алгоритмів при різній деталізації просторових даних. Отримані результати свідчать про те, що запропонований підхід може бути корисним у практиці точного землеробства, особливо для агрономічного планування та моніторингу посівів.
normalized difference moisture index (NDMI)
green normalized difference vegetation index (GNDVI)
Авторське право (c) 2025 Vitaliy ZATSERKOVNYI, Victor VOROKH, Olga HLOBA, Olesia LIASHCHENKO, Iryna SIUIVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Статистичне моделювання даних в 3D області з варіограмою типу пентамодель для геофізичного моніторингу Рівненської АЕС
Вступ. Представлено розроблену модель та алгоритм статистичного моделювання даних у тривимірній області з використанням варіограм пентамодельного типу, що забезпечують оптимальне наближення в середньому квадратичному значенні. Як приклад продемонстровано застосування запропонованого методу для доповнення результатів геофізичних досліджень карстово-суфозійних процесів при моніторингу щільності крейдяної товщі на території Рівненської АЕС. На майданчику розміщення Рівненської АЕС було виконано комплекс геофізичних робіт. Серед проведених спостережень найбільший інтерес становлять радіоізотопні дослідження щільності та вологості ґрунтів у зоні існуючих споруд. При цьому постало завдання заповнення даних, отриманих у ході контролю зміни щільності крейдяної товщі радіоізотопними методами мережі спостережень, що включала 29 свердловин. Для вирішення цього завдання застосовано метод статистичного моделювання з використанням варіограми пентамодельного типу, що дає змогу відтворювати випадкове поле досліджуваного об'єкта в тривимірній області в довільних точках спостереження. Методи. За допомогою спектрального розкладу випадкових полів у тривимірному просторі побудовано статистичну модель розподілу усередненої щільності крейдяної товщі в межах досліджуваної території. Розроблений алгоритм забезпечує генерацію реалізацій випадкових полів із заданими кореляційними властивостями та просторовою дискретизацією, що відповідає вимогам до точності моделювання. Результати. Сформульовано та реалізовано алгоритм статистичного моделювання випадкових полів з кореляційною функцією пентамодельного типу. На основі розробленого програмного забезпечення отримано додаткові змодельовані реалізації випадкової складової щільності крейдяної товщі на регулярній сітці спостережень з необхідним ступенем деталізації. Проведено порівняння набору кореляційних функцій для одного набору даних у середньому квадратичному значенні. Проведено статистичний аналіз отриманих результатів чисельного моделювання, включаючи перевірку їх адекватності вихідним даним спостережень та оцінку збіжності полів, що моделюються. Висновки. Запропонований метод статистичного моделювання випадкових полів з кореляційними функціями пентамодельного типу дає змогу заповнювати відсутні даних з високим ступенем достовірності та може бути ефективно застосований при вирішенні завдань геофізичного моніторингу та інтерпретації просторово розподілених параметрів геологічного середовища.
Авторське право (c) 2025 Zoya VYZHVA, Vsevolod DEMIDOV, Andrii VYZHVA, Tetiana SHOVKOPLIAS https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Моделювання оптимізації розробки на родовищі Балахани-Сабунчу-Рамана (V горизонт)
Вступ. У статті представлено принципи застосування методів релевантності для моделювання та оптимізації процесу розробки, таких як контрольні карти Шухарта. Цей метод надає керівництво для детального процесу розробки, який враховує різні питання, що часто виникають під час впровадження заводнення як на морських, так і наземних нафтогазових родовищах, під час видобутку рідин із пласта, проблеми під час буріння свердловин, під час видобутку нафти тощо. Використовуючи метод контрольних карт Шухарта, вдалося отримати адекватну відповідь на проблему (коригування процесу розробки) при вивченні питань оптимізації динаміки видобутку нафти з родовища. Водночас цей метод корисний як для аналізу всіх динамічних рядів, так і для окремих сегментів (етапів). Метою побудови контрольних карт є визначення точок, у яких процес виходить зі стаціонарного стану, щоб згодом визначити причини виниклих відхилень та усунути їх. Метою побудови контрольних карт Шухарта є визначення меж системної мінливості процесу та прогнозування поведінки процесу в найближчому майбутньому на основі даних минулого процесу. Методи. Криві розробки було побудовано з використанням геологічних і промислових даних. Цей графік дає змогу визначити оптимальний режим розробки, перерахувати запаси нафти і газу та повно відобразити ефективний видобуток вуглеводнів з родовища. Результати. Аналізуючи взаємозв'язок між кривими розробки, відновленням тиску, темпами зростання видобутку нафти і газу для різних періодів розробки, можливе коригування. Висновки. В результаті дослідження, проведеного з використанням динамічної моделі контрольних карт Шухарта, стало можливим контролювати та регулювати процеси розробки V горизонту родовища Балахани–Сабунчу–Рамана, яке є об'єктом експлуатації, а також визначати рівні оптимальності цих процесів та ефективність використання відповідних методів підвищення коефіцієнта вилучення нафти. Цей метод виявився ефективним у збільшенні видобутку, може ефективно підвищити виробничі показники під час процесу оптимізації, що має вирішальне значення для впровадження уточненого управління окремими горизонтами, визначення виходу за межі регулювання розробки.
Авторське право (c) 2025 Gultar NASIBOVA, Sevil ZEYNALOVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Каспійський піонер: структурна складність і розподіл вуглеводнів у шельфовому родовищі Нафтові камені
Вступ. Нафтогазове родовище Нафтові Камені (Neft Dashlary), розташоване у південно-східному секторі Каспійського моря, є унікальним як з геологічного, так і з історичного погляду. Це перше у світі шельфове родовище, освоєне шляхом буріння зі спеціально побудованих морських платформ. Геологічно воно приурочене до Абшеронсько-Балаханської тектонічної зони підняття та розташоване на брекчіантиклінальній складці північно-західно-південно-східного простягання. Основна нафтогазонасичена товща – це нижньопліоценова Продуктивна серія, представлена багатошаровими дельтовими, прибережними та мілководно-морськими фаціями. Незважаючи на тривалу історію розробки, родовище залишається актуальним об'єктом для переоцінки в контексті вивчення різнотипних колекторів, тектонічної сегментації та стратиграфічної складності, що відкриває перспективи для підвищення нафтовіддачі. Методи. У дослідженні використано комплексний підхід, що включає геологічний, геофізичний та петрофізичний аналіз даних понад 150 свердловин. Узагальнено результати інтерпретації геофізичних каротажів, описів кернів та результатів випробувань. Колекторські властивості визначались за даними понад 1450 зразків керну. Стратиграфічне зіставлення та побудова структурних карт дали змогу відобразити архітектоніку покладів і межі нафтонасичених товщ. Ресурси визначались за детерміністичними методами з урахуванням ефективної товщини, пористості, насичення та площі пастки. Результати. У межах Продуктивної серії виділено 26 нафтонасичених об'єктів у восьми стратиграфічних пачках (світах), зокрема в горизонтах Gala, Pre-Kirmaki, Kirmaki, Post-Kirmaki тощо. Пористість порід варіює в межах 12–28%, проникність – від 0.001 до 3.92 мкм². Найбільш продуктивними є горизонти GS-1, GS-2 (свита Gala) та PKS-2a, PKS-2 (свита Pre-Kirmaki), особливо в блоках II, III, IV і V. У блоці I колекторські властивості слабко розвинені. Розподіл вуглеводнів зумовлений поєднанням тектонічних пасток, літологічних ущільнень та фаціальних змін. Висновки. Родовище Нафтові Камені характеризується складною стратиграфічною будовою та значною тектонічною дислокованістю, що зумовлює неоднорідність колекторів як по площі, так і по розрізу. Інтеграція даних буріння, каротажу та петрофізики дала змогу визначити просторові межі продуктивних інтервалів і сформулювати критерії їх ефективності.
Авторське право (c) 2025 Huseynaga MAMMADOV, Murad ABDULLA-ZADA, Elena POGORELOVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Оцінка забруднення поліциклічними ароматичними вуглеводнями мулу і ґрунту Дністровського каньйону в межах Городенківської територіальної громади
Вступ. Проведено оцінку стану забруднення екотоксикантами ґрунтів і річкового осаду на території Городенківської територіальної громади, що прилягає до Дністровського регіонального ландшафтного парку (РЛП) та розташована на правобережжі річки Дністер. Метод. Високоефективною рідинною хроматографією (ВЕРХ) проаналізовано проби мулу і ґрунту на вміст 15 поліциклічних ароматичних вуглеводнів (ПАВ): нафталену, аценафтену, флуорену, фенантрену, антрацену, флуорантену, пірену, бенз(а)нтрацену, хризену, бенз(б)флуорантену, бенз(к)флуорантену, бенз(а)пірену, дибенз(a,h)антрацену, бенз(g,h,i)перилену, індено(1,2,3-cd)пірену. Відбір проб проводили в локаціях Коломийського району, в ІваноФранківській обл., які віддалені від джерел забруднень (фоновий вміст забруднювальних речовин) та безпосередньо біля джерел забруднень (автодороги, стічні води). Результати. Серед усіх відібраних зразків поверхневого ґрунту та річкового осаду сума концентрації 15 ПАВ була найнижчою в лісовому ґрунті (103 мкг/кг). У пробі річкового осаду річки Дністер сумарна концентрація становила 449 мкг/кг. У пробах річкового осаду річок Лемиць і Дереновець, в напрямку від населених пунктів с. Стрільче і с. Серафинці до Дністра, виявлена загальна концентрація ПАВ була значно вищою, ніж у річці Дністер. Вона знижувалася в цьому напрямку з максимальної 11471 мкг/кг (проби відібрані до очисних споруд) до 2005 мкг/кг. На березі річки Лемиць у ґрунті вона становила 583 мкг/кг. Висновки. Висока концентрація ПАВ в окремих пробах річкового осаду р. Лемиць і р. Дереновець може бути зумовлена близькістю їх до автодоріг і населених пунктів, активне їх накопичення через повільну біодеградацію цих сполук у річковому осаді. Найвищу концентрацію суми ПАВ (64,034 мг/кг) було виявлено у ґрунті придорожньої смуги автомобільної дороги регіонального значення P24. У зразках ґрунту, відібраних на відстані 300 м від цієї автодороги, виявляли незначний вміст усіх 15 ПАВ (275 мкг/кг) з концентрацією бенз(а)пірену 9,29 мкг/кг, що є нижчими значеннями від гранично допустимої концентрації (20 мкг/кг). Домінування 4–5-кільцевих ПАВ (флуорантен, пірен, хризен, бенз(а)антрацен бензо(b)флуорантен, бензо(k)флуорантен, бензо(а)пірен) вказує на тривалий вплив джерел забруднення і накопичення цих речовин у ґрунті.
Авторське право (c) 2025 Oleksii BEREZOVSKIY, Svitlana MIDYK, Valentina KORNIYENKO, Oksana SAMKOVA, Oksana TONKHA, Yurii VISHOVAN, Larysa SEMENKO, Maksym SMYRNYY https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Геодинамічний та палеотектонічний аналіз Південнокаспійської мегадепресії у зв'язку з перспективами нафти і газу (на прикладі Євлах-Агджабединської западини)
Вступ. При оцінці перспектив нафтогазового потенціалу найважливішим завданням є визначення генетичної належності осадового басейну, тобто типу геодинамічного режиму. У зв'язку із цим актуальною є стаття, присвячена геодинамічній еволюції Каспійського басейну. У роботі проаналізовано дані опублікованих робіт щодо геодинамічної еволюції вищезгаданої території. З погляду глобальної тектоніки плит, високий нафтогазоносний потенціал пов'язаний передусім із континентальними окраїнами, палеорифтовими улоговинами, зонами міжгірських та передових прогинів, що утворилися на завершальному етапі зіткнення плит, а також з насувними краями складчастих гірських структур. Визначальним фактором у нафтогазоутворенні є насамперед геодинамічний режим надр. При визначенні генотипу осадового басейну надзвичайно важливим параметром є тип континентальної земної кори, який пов'язаний не лише з амплітудою тектонічного просідання і, як наслідок, швидкістю осадконакопичення, потужністю осадового чохла, але й з величиною теплового потоку, що визначає умови утворення нафти і газу. Результати. В результаті аналізу основних критеріїв нафтогазового потенціалу найбільші перспективи ми пов'язуємо з північно-східною частиною області Євлах-Агджабединської западини та її північно-східною ділянкою південно-східного центрикінального замикання, де відбувається зчленування зазначеної западини зі схилами мезозойських виступів Геокчай-Мінгечаур, Саатли-Кюрдамір та Білясувар-Карадонли. Ймовірною зоною нафтогазоутворення, яка слугувала джерелом вуглеводневих флюїдів для розглянутої регіональної зони нафтонакопичення, була центральна частина Євлах-Агджабединської западини, де протягом більшої частини мезозойськокайнозойської історії відбувалося стійке просідання та накопичення потужного шару еоценових відкладень, звідки нафта мігрувала в літолого-стратиграфічні пастки, приурочені до зони незгодного примикання еоценових теригенно-карбонатних колекторів до розмитої поверхні верхньокрейдових ефузивних утворень. Висновки. Формування літологічних родовищ нафти в зонах підвищеної тріщинуватості поверхні реголіту верхньокрейдових ефузивних порід – у гребені підняття – відбулося в результаті латеральної міграції та часткового перетікання нафти з еоценових колекторів південно-західного крила та південно-східної перикліналі – вздовж зон вивітрювання та тріщин.
Авторське право (c) 2025 Sudaba ALIYEVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вуглеводнева перспективність родовища Зих, пов'язана з пліоцен-міоценовими відкладеннями з огляду на нові дані 3D сейсморозвідки (Апшеронський нафтогазоносний район, Азербайджан)
Вступ. Вуглеводневий потенціал Зих-Говсанського району пов'язаний переважно з відкладеннями нижнього пліоцену продуктивної серії. Однак на даний момент основною вуглеводненосною одиницею Зих-Говсанського родовища є калинська свита (QaS). Міоценові відкладення, що лежать під свитою Кала, також становлять особливий інтерес в останні роки. Дані сейсморозвідувальні дослідження було проведено з урахуванням нових даних сейсморозвідки 3D. Мета досліджень полягала в деталізації геологічних моделей будови Зих, виявленні та відстеженні зон розвитку розломів і виявленні нафтогазоносних перспектив як калинської світи, так і міоцену. Методи. Як основні методи дослідження обрано методи сейсмічної стратиграфії та секвенційної стратиграфії. Також проведено аналіз ознак. Результати. З метою розширення ресурсів родовища Зих підготовлено рекомендації щодо буріння розвідувально-оцінювальної свердловини № 2 за даними сейсморозвідки 3D. Підготовлено та проаналізовано геолого-геофізичні матеріали для обґрунтування вибору місця проведення пошукових свердловин. Після аналізу сейсмічних кубів було обрано 3 точки розташування проєктних пошукових свердловин, з яких обрано та рекомендовано до буріння першочергову свердловину – Зих-2. Рекомендована розвідувальна свердловина Зих-2 розташована на східному крутому схилі Зихського підняття, в районі, де в розрізі достовірно і впевнено виділено перспективні сейсмічні фації в інтервалах каланської свити і перспективні цілі в міоценовому розрізі. Наявність чітко визначених сейсмічних атрибутів, а також сейсмічних класів у прогнозованій частині розрізу вказують на наявність тут імовірних пасток. Свердловина вирішує завдання як пошуку нерозвіданої бурінням нижньої частини осадового чохла, так і дослідження периферійної (східної) частини пласта підкірмаківської світи. Висновки. Дослідження показали, що передумовами нафтогазоносності східного схилу Зихського підняття є наявні сприятливі регіональні умови розвитку нафтогазової системи. А також локальні сприятливі умови, які полягають у наявності екрануючого утворення, витягнутого в субмеридіональному напрямку. До негативних факторів можна віднести крутий східний схил підняття Зих. Враховуючи отримані результати та аналітичні дані, розвідувальна свердловина Зих-2 рекомендована до буріння на проєктному місці.
Авторське право (c) 2025 Tofik AKHMEDOV, Lala KHALILOVA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Виявлення границь геологічних об'єктів методом аналізу відношення похідних гравітаційного поля на прикладі Передкарпатського прогину
Вступ. Представлено методологію та результати її застосування для визначення границь об'єктів на основі аналізу гравітаційних (маються на увазі аномалії Буге ΔgБуге) даних. Основну увагу приділено виділенню вертикальних границь різномасштабних структур, які можуть ідентифікуватися як геологічні лінеаменти, такі як розломи та зони підвищеної тріщинуватості, що мають важливе значення для розуміння структурно-тектонічної будови та оцінки геотермального потенціалу території. Передкарпатський прогин обрано як об'єкт дослідження через його складну тектонічну будову та перспективність у пошуках геотермальних і вуглеводневих ресурсів. Методи. Для аналізу геологічних структур використано метод нахилу похідної гравітаційного поля (Tilt Derivative) у поєднанні зі спектральним аналізом та трансформацією Фур'є. Методологія включає кілька етапів: обчислення градієнта гравітаційного поля, згладжування, інгібування немаксимальних значень та порогування контурів. Такий підхід дає змогу з високою точністю визначати межі геологічних об'єктів і виділяти розриви функції гравітаційного потенціалу. Аналіз даних проведено на основі результатів гравітаційної зйомки в межах Передкарпатського прогину. Результати. Застосування методики дало змогу виділити лінеаменти регіонального та локального типів, які відповідають розломам і зонам підвищеної тріщинуватості. Виділені зони можуть слугувати шляхами міграції геотермальних вод із глибоких нагрітих зон до порід-колекторів, що підвищує їхню перспективність для геологорозвідувальних робіт. Порівняльний аналіз отриманих результатів з існуючими геологічними картами підтвердив високу точність методу. Крім того, виявлено додаткові структури, які раніше не були помічені, що свідчить про ефективність застосованої методології. Висновки. Запропонована методика є ефективним експрес-методом виділення розломно-блокових структур на основі гравіметричних даних. Її застосування дає змогу уточнювати структурно-тектонічну будову регіонів, виділяти нові розломи та зони підвищеної тріщинуватості, що важливо для пошуків геотермальних і вуглеводневих ресурсів. Методологія має широкий потенціал для використання в дослідженнях складних геологічних об'єктів, таких як Передкарпатський прогин, і може суттєво підвищити ефективність геологорозвідувальних робіт.
Авторське право (c) 2025 Roman PETROKUSHYN, Dmytro BEZRODNYI, Giuseppe BANCALA, Luciana DE LUCA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Електричні параметри карбонатних порід Гнідинцівського нафтогазоконденсатного родовища Глинсько-Солохівського газоконденсатного району
Вступ. Висвітлено результати визначення електричних параметрів карбонатних порід верхнього карбону Гнідинцівського нафтогазоконденсатного родовища Глинсько-Солохівського газоконденсатного району з метою комплексного аналізу їх фізичних властивостей. Методи. Виконано короткий петрографічний опис вапняків. Визначено питомий електричний опір та відносну діелектричну проникність. Для визначення цих параметрів застосовувалась лабораторна електрометрична установка на базі прецизійного RLC-метра МНС-1100 та спеціального кернотримача. Результати. Досліджено такі електричні характеристики зразків порід, як питомий і відносний (параметр пористості) електричний опір та відносна діелектрична проникність. Наведено межі змін та середні значення цих параметрів для досліджених порід. Висновки. За допомогою кореляційного аналізу встановлено ряд кореляційних залежностей між фільтраційноємнісними властивостями досліджених порід та електричними параметрами в атмосферних і пластових умовах. Ці залежності можуть бути використані при інтерпретації даних геофізичних досліджень свердловин та моделюванні фільтраційно-ємнісних параметрів карбонатних порід-колекторів.
Авторське право (c) 2025 Serhii VYZHVA, Viktor ONYSHCHUK, Ivan ONYSHCHUK, Mykola REVA, Oleksandr SHABATURA https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Геохімічний моніторинг завислого стоку річки Дніпро як інструмент вивчення природного та антропогенного надходження елементів в алювіальні/дельтові/морські відклади (попередні результати)
Вступ. Під час довгострокового моніторингу (липень 2015 – грудень 2018 рр.) досліджено геохімічну еволюцію твердого стоку р. Дніпро з регулярним щомісячним відбором проб завислої речовини (42 проби). Робота була спрямована на ревізію накопичених даних та їх пілотну інтерпретацію з розробкою пропозицій щодо оптимальної модифікації системи моніторингу для подальшого ефективного використання. Методи. Для всіх відібраних зразків визначено валовий вміст головних та мікроелементів, гранулометричний склад, морфологія та хімічний склад часток (SEM, EPMA, EDXRF, лазерна гранулометрія). Результати. Пілотна інтерпретація накопичених даних на основі нормалізованих за Zr концентрацій елементів дозволила розділити їх на 1-шу (Si, Al, K, Ba, Sr, Rb, Y, La, Nb), 2-гу (Fe, Pb, Mn) та 3-тю (Cu, Zn, As, Ni) групи з принципово різною поведінкою. Часову еволюцію надходження елементів та інтенсивність їх переносу охарактеризовано інтегральними показниками: Iₗ = Mₛₐₘₚₗₑ × Nb × Y × Sr × Ba × Rb / Zr⁵, Iₛ = Mₛₐₘₚₗₑ × Fe × Pb / Zr² та I꜀ₕ = Mₛₐₘₚₗₑ × Cu × Zn × Ni × As / Zr⁴ відповідно (символи елементів — їх концентрації в ppm, а Mₛₐₘₚₗₑ — маса щомісячно захопленої речовини в г), або їх нормалізованими аналогами Iₗᴺ = Iₗ / Iₗᵁᶜᶜ, Iₛᴺ = Iₛ / Iₛᵁᶜᶜ та I꜀ₕᴺ = I꜀ₕ / I꜀ₕᵁᶜᶜ (Iₗᵁᶜᶜ, Iₛᵁᶜᶜ та I꜀ₕᵁᶜᶜ розраховуються таким самим чином, але з використанням концентрацій елементів у верхній континентальній корі, а Mₛₐₘₚₗₑ — середня маса щомісячно захопленої речовини за весь період спостереження). Висновки. Запропонований простий підхід до інтерпретації, заснований на нормалізованих за Zr концентраціях елементів, підтверджує ефективність геохімічного моніторингу завислого потоку річки Дніпро. Його подальше продовження вимагає фундаментальної модифікації системи моніторингу відповідно до пропозицій цієї статті.
Авторське право (c) 2026 Сергій Шнюков, Євген Насєдкін, Ірина Лазарєва, Олександра Ольштинська, Вікторія Осипенко, Олексій Бункевич, Антон Виршило https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Методи виявлення вибухонебезпечних ділянок для дослідження сільськогосподарських територій
Вступ. Забруднення земель сільськогосподарського призначення вибухонебезпечними предметами (ВНП) внаслідок війни, розв'язаної РФ створює значну загрозу для життя та здоров'я аграріїв, а також перешкоджає відновленню сільськогосподарської діяльності. Виявлення та знешкодження ВНП є складним та небезпечним процесом, що вимагає комплексного підходу. Розглянуто основні типи наземних мін, що трапляються в Україні. Наведено основні демаскувальні фактори вибухонебезпечних предметів, проведено аналіз існуючих методів і технологій виявлення ВНП на землях сільськогосподарського призначення, оцінено їх переваги та недоліки. Результати. Традиційні методи виявлення та знешкодження мін є трудомісткими, небезпечними та часто неефективними. Застосування комбінації різних методів виявлення ВНП (металодетектори, механічні методи, геофізичні методи, біофізичні, БПЛА з аерофотозйомкою й тепловізійним скануванням та іншими датчиками) та інтеграція сучасних технологій (засоби дистанційного зон-дування і штучний інтелект) дає змогу досягти максимальної ефективності обстеження та підвищити безпеку. Кожен метод має свої переваги та обмеження, а їх комбінування дозволяє компенсувати недоліки окремих методів. Наведено приклади практичного застосування виявлення ВНП за допомогою даних дистанційного зондування Землі, інструментів просторового аналізу ГІС та машинного навчання для аналізу сільськогосподарських угідь на прикладі тестових ділянок у Київській та Харківській областях. Висновки. Використання БПЛА в гуманітарному розмінуванні має великий потенціал для зменшення ризиків та прискорення процесу очищення територій від вибухонебезпечних предметів. Аерофотозйомка та тепловізійне сканування з використанням БПЛА є ефективними для первинного огляду великих територій та виявлення потенційно небезпечних зон. Це дає змогу оптимізувати подальші роботи з використанням металодетекторів і геофізичних методів. Розвиток геоінформаційних систем у поєднанні з технологією штучного інтелекту є також допоміжним та перспективним. Використовуючи супутникові зображення і технології машинного навчання, штучний інтелект здатен аналізувати великі масиви даних для виявлення і класифікації змін у структурі земельних ресурсів, спричинених військовими діями і відігравати ключову роль в оперативному та точному моніторингу постраждалих територій.
Авторське право (c) 2025 Віталій ЗАЦЕРКОВНИЙ, Ірина ЦЮПА, Мауро ДЕ ДОНАТІС, Ігор НІКОЛЮК, Валентин КРАВЧЕНЯ, Oлександр ЦВИК, Тетяна МІРОНЧУК https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Методологія автоматизованого виявлення аномальних геопросторових зон на супутникових знімках із використанням статистичного аналізу та спеціалізованого плагіна для QGIS
Вступ. Представлено методологію автоматизованого виявлення аномальних геопросторових зон, реалізовану у вигляді плагіна для геоінформаційної системи QGIS. Розроблений інструмент підвищує ефективність просторового аналізу та забезпечує швидку ідентифікацію територій з потенційними змінами для моніторингу природних і техногенних процесів. Методи. Запропонований підхід базується на використанні порогового та статистичного аналізу супутникових знімків у середовищі QGIS. Плагін забезпечує інтерактивне налаштування параметрів обробки зображень та автоматично виявляє геодинамічні аномалії, які після векторизації надаються користувачу для подальшого аналізу. Алгоритм використовує бібліотеки Python (NumPy, SciPy, GDAL, PyQt, QGIS API) для обробки різних типів супутникових даних і застосовує критерії на основі стандартного відхилення для виявлення аномальних ділянок. Результати. Тестування розробленого авторами плагіна підтвердило його ефективність під час обробки супутникових знімків типів InSAR, теплових інфрачервоних (TIR) та знімків на основі індексу NDWI. Плагін успішно ідентифікував зони вертикальних зміщень земної поверхні, виявив температурні аномалії та окреслив області з дефіцитом вологи. Такий підхід суттєво покращує точність геоінформаційного аналізу. Висновки. Розроблений плагін є ефективним інструментом для автоматизованого моніторингу змін земної поверхні та оцінки гідрогеологічних умов. Його інтеграція в середовищі QGIS дає змогу оперативно налаштовувати параметри аналізу та отримувати результати у форматі векторних даних. Тестування плагіна підтвердило його практичну цінність і виявило потенційні напрями для подальшого вдосконалення, зокрема щодо роздільної обробки додатних і від'ємних значень зміщень для підвищення точності інтерпретації аномалій.
Авторське право (c) 2025 Василь ГУДАК, Сергій МАРГЕС, Віталій ЗАЦЕРКОВНИЙ, Мауро ДЕ ДОНАТІС https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Перший досвід використання супутникових даних для моніторингу водно-флюїдного режиму вулкана Локбатан при оцінці ризиків сейсмічних подій у регіоні
Вступ. Грязьові вулкани є активними природними структурами, що впливають на навколишнє середовище шляхом безперервних викидів газорідинних флюїдів, грязьової брекчії та грязьових потоків. Попри широкі дослідження та значний масив даних про грязьовий вулканізм, розуміння динаміки флюїдів та гідрогеологічних процесів, пов'язаних із цими системами, залишається предметом постійних дискусій. Нині налічується понад 2500 грязьових вулканів, розташованих у 42 країнах світу, що підкреслює їх глобальне поширення. Територія Азербайджану – унікальний регіон для дослідження сучасного грязьового вулканізму. На його порівняно невеликій території розташовано понад 350 грязьових вулканів. Грязьовий вулкан Локбатан серед них є найактивнішим. На ньому зареєстровано 28 активних подій з виверженням великої кількості матеріалу, з ним пов'язане нафтове родовище і сейсмічні події. У цьому контексті комплексний підхід до вивчення активності грязьових вулканів, включаючи супутниковий моніторинг, є надзвичайно актуальним. Методи. У роботі використано методи дистанційного зондування для аналізу водно-флюїдного режиму грязьового вулкана Локбатан, фіксації активних фаз і пошуку кореляційних зв'язків. Зокрема, супутникові знімки застосовано для розрахунку індексу вологості у межах грязевулканічного поля, що періодично змінюється. Вперше цей індекс виміряно дистанційно, що дало змогу оцінити динаміку поверхневої вологи як показник міграції флюїдів та підповерхневої активності. Результати. Отриманий за допомогою супутника індекс вологості показав чіткі кореляції з активністю грязьового вулкана. Спостереження вказують на те, що варіації індексу вологості відповідають змінам у флюїдному режимі грязевулканічної структури, відображаючи можливу підземну міграцію флюїдів або зміни тиску перед фазою виверження. Висновки. Дослідження демонструє потенціал супутникового моніторингу в оцінці водно-флюїдного режиму інших активних грязьових вулканів. Цей підхід може забезпечити ефективну, недорогу альтернативу польовим спостереженням і лабораторним дослідженням і надає можливість підтримувати системи раннього попередження про сейсмічні події чи виверження. У подальшому отриманий досвід можна реалізувати при розробці превентивних стратегій управління геологічними процесами в сейсмічно активних регіонах.
Авторське право (c) 2025 Аріф ГУСЕЙНОВ, Віктор НЕСТЕРОВСЬКИЙ, Айтен ГУСЕЙНОВА https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Особливості застосування ГІС, GPS, ДЗЗ та ШІ в дослідженні ґрунтових характеристик
Вступ. Сучасне сільське господарство наражається на численні виклики, пов'язані з кліматичними змінами, економічними факто-рами та зростаючими вимогами до ефективності виробництва. Впровадження передових технологій, зокрема геоінформаційних систем (ГІС), дистанційного зондування землі (ДЗЗ), глобальних навігаційних супутникових систем (GPS) та штучного інтелекту (ШІ), дає змогу оптимізувати агротехнічні процеси та підвищити продуктивність у прецизійному землеробстві. Методи. У роботі розглянуто методи застосування ГІС, GPS, ДЗЗ та ШІ у точному землеробстві. Використано аналіз супутникових та аерофотознімків, методи просторового моделювання, геостатистику, машинне навчання для прогнозування врожайності та оптимізації управлінських рішень. Також досліджено використання сенсорних систем для збору польових даних та їх інтеграції у цифрові платформи агровиробництва. Результати. У ході дослідження реалізовано комплексну модель оцінки ґрунтових характеристик на основі поєднання ГІС, GPS, дистанційного зондування та методів штучного інтелекту. Результати підтвердили ефективність використання цифрових карт і супутникових знімків для просторової інтерполяції параметрів ґрунту (вміст калію, вологи, гумусу), побудови карт врожайності та моніторингу посівів у реальному часі. Використання GPS-навігації забезпечило високу точність позиціонування техніки й польового відбору проб, а алгоритми машинного навчання (зокрема, моделі на основі LAI та Random Forest) показали точність прогнозу врожайності понад 80%. Побудована модель сівозміни із залученням бібліотек Python дала змогу сформувати оптимальний п'ятирічний план ротації культур з урахуванням типів ґрунтів, кліматичних умов і потенційної врожайності. Карти варіабельності та результати зонування стали основою для сценарного управління полем на рівні аграрного підприємства. Висновки. Інтеграція ГІС, GPS, ДЗЗ та штучного інтелекту в аграрну практику суттєво підвищує точність аналізу ґрунтових характеристик і ефективність управління агропроцесами. Побудована модель дає змогу автоматизувати процеси прийняття рішень на основі великого обсягу просторових і польових даних, сприяє зниженню витрат, підвищенню врожайності та збереженню родючості ґрунтів. Досвід впровадження моделі в умовах Київської області засвідчив її практичну придатність і потенціал до масштабування в рамках сучасного точного землеробства.
глобальні навігаційні супутникові системи (GPS) та штучний інтелект (ШІ)
APSIM (Agricultural Production Systems Simulator)
DSSAT (Decision Support System for Agrotechnology Transfer)
Авторське право (c) 2025 Віталій ЗАЦЕРКОВНИЙ, Віктор ВОРОХ, Ольга ГЛОБА, Тетяна МІРОНЧУК, Людмила ПЛІЧКО https://creativecommons.org/licenses/by/4.0