Просторово-часовий аналіз теплового комфорту в Азербайджані - АГАКІШІЄВА, Гюнеш; ДЖАБРАЙЛОВ, Еміль; МАММАДОВА, Джахан (Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Геологія, 2026)
Вступ. Розуміння просторово-часових закономірностей теплового комфорту має вирішальне значення для розробки стратегій сталого туризму в географічно різноманітних регіонах. Це комплексне дослідження вивчає складні біокліматичні умови Азербайджану за допомогою Універсального теплового кліматичного індексу (УТКІ), з особливим акцентом на те, як вражаюча топографічна різноманітність країни – від узбережжя Каспійського моря до гірських зон – створює різні мікроклімати, які впливають на комфорт відвідувачів та туристичний потенціал. Оскільки зміна клімату продовжує змінювати теплове середовище в усьому світі, це дослідження надає критично важливі базові дані для адаптивного планування туризму в перехідних кліматичних зонах. Методи. У дослідженні використовувалися дані повторного аналізу ERA5-HEAT для розрахунку значень УТКІ, включаючи чотири ключові метеорологічні параметри: температуру повітря, відносну вологість, швидкість вітру та середню радіаційну температуру. Розширені методи просторового аналізу було впроваджено за допомогою ArcGIS, включаючи інтерполяцію для створення безперервних поверхонь УТКІ, зональну статистику для регіональних порівнянь та корекції на основі висоти з використанням даних SRTM 30 m DEM. Результати. Аналіз виявив екстремальні річні коливання UTCI (від –21,0 °C у високогір'ї у січні до 28,4 °C у низовинах у серпні), що демонструє виняткове біокліматичне різноманіття Азербайджану. Гірські регіони (Великий та Малий Кавказ) демонстрували тривалий холодовий стрес (UTCI 26 °C протягом 60–90 днів). Оптимальні умови теплового комфорту (UTCI 9–26 °C) були найбільш стійкими навесні (квітень–травень) та восени (вересень–жовтень), особливо на середніх висотах (500–1000 м). Висновки. Це дослідження демонструє, що моделі теплового комфорту Азербайджану фундаментально визначаються топографічними факторами. Отримані результати дають змогу здійснювати точне планування туризму з урахуванням клімату: культурний та пляжний туризм у низовинах протягом міжсезоння (квітень–червень, вересень–жовтень), гірський туризм у гірських зонах влітку та зимові види спорту у високогірних районах. Розроблена тут структура на основі UTCI виявляється особливо цінною для управління екстремальними термальними навантаженнями як у жаркому, так і в холодному середовищі. Ці результати мають безпосереднє практичне застосування для розвитку туристичної інфраструктури, сезонних маркетингових стратегій та планування адаптації до зміни клімату.
Keywords: UTCI; Азербайджан; тепловий комфорт; туристична кліматологія; топографічний вплив; сталий туризм