МІНЕРАЛІЗАЦІЯ ВІСМУТУ В НЕОГЕНОВИХ ВУЛКАНІТАХ УКРАЇНСЬКИХ КАРПАТ І СЛОВАЧЧИНИ - Єлень, С.; Скакун, Л.; Грінченко, О.; Бондаренко, С.; Мікуш, Т.; Штевкова, Т.; Мірончук, Т. (Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Геологія, 2025)
У статті викладено матеріал щодо особливостей поширення вісмутової мінералізації у неогенових вулканітах України та Словаччини. Вісмут є типовим елементом багатьох золоторудних, поліметалічних і міднопорфирових неогенових родовищ Українського Закарпаття та Словаччини. Завдяки своїй здатності до мінералоутворення, вісмут характеризується можливістю формування значної кількості мінеральних різновидів, які є чутливими до певних фізико-хімічних умов середовища. В зв'язку з цим вивчення особливостей поведінки вісмуту має важливе значення для дослідження особливостей та характеристики процесу рудогенезу. Незважаючи на той факт, що в більшості випадків мінерали вісмуту формують субмікроскопічні виділення, вони можуть слугувати індикаторами фізико-хімічних умов формування рудних систем, тому що їх склад є високочутливим до незначних змін таких параметрів як температура, Eh-pH, fTe2, fS2, fSe2, fO2 та інші. Як у межах Закарпатського регіону України так і на території Словаччини контрастно простежуються два етапи вісмутового мінералоутворення, які синхронізуються відповідно з проявами вулканізму міоценового та пліоценового віку. Кожний етап прояву вулканічної діяльності характеризується певним типоморфним набором вісмутових мінералів та різним ступенем інтенсивності прояву власне вісмутової мінералізації. Було встановлено, що сульфосолі вісмуту є характерними для міоценових вулканітів та асоційованих з ними епітермальних родовищ, в той час як прояви вісмут-телурової мінералізації є широко розповсюдженими в метасоматично змінених вулканітах пліоценового віку. Міоценові епітермальні родовища характеризуються парагенезисом самородне золото-Bi-сульфосолі-вісмутин-халькопіриткварц, що формується із нейтральних розчинів (постійна присутність адуляру) внаслідок зміщення раніше утворених сульфідів, перш за все галеніту. Характерним для цього етапу є зменшення співвідношення Ag/Cu в часі. Велика кількість мінеральних фаз пояснюється тим, що більшість із них є метастабільним, проміжними ланками, що утворюються при процесах метасоматичних заміщень на фоні просторових та часових варіацій параметрів гідротермальних розчинів. У метасоматично змінених пліоценових вулканітах Вигорлат-Гутинського пасма поширена вісмут-телур-селенова мінералізація. Вісмут-телурові рудопрояви повязані з високотемпературними пневматоліто-гідротермальними системами, в яких переважали кислі розчини, що підтверджується широким поширенням каолініт-гідрослюдистих метасоматитів. Масштаби прояву процесів Bi-Te-Se мінералізації у пліоценових вулканітах Вигорлат-Гутинського пасма дають можливість розглядатися цю структуру як унікальну металогенічну провінцію Європейського континенту.
Keywords: вісмут; мінералізація; Україна; Словаччина