ГЕОХРОНОЛОГІЯ ЛІТІЄНОСНИХ ГРАНІТОЇДІВ ІНГУЛЬСЬКОГО МЕГАБЛОКУ (УРАЇНСЬКИЙ ЩИТ) - Степанюк, Л.; Грінченко, О.; Бондаренко, С.; Слободян, В.; Сьомка, В.; Курило, С.; Довбуш, Т. (Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Геологія, 2025)
Рідкіснометалічні елементи є тими стратегічними металами, які є виключно важливими для економічного розвитку та підтримання обороноздатності будь-якої країни на сучасному рівні. Список потреб у цих стратегічних металах змінюється залежно від країни, але загалом включає такі елементи як Li, Ta, Nb, Be, Sb, W, REE та інші. Більшість з цих елементів мають літофільну природу і тому характеризуються тісними генетичними зв'язками з гранітами та асоційованими з ними пегматитами. У світі промисловий видобуток літію припадає на родовища з літійвмісної рапи соляних відкладів морських басейнів (Аргентина, Чілі), деяких гранітів (Китай) та рідкіснометалічних пегматитів (Австралія, Китай і Зімбабве). У пегматитах літієва мінералізація представлена головним чином сподуменом (LiAlSi2O6), але й інші літійвмісні рудні мінерали можуть відігравати важливу роль у видобутку цього металу – петаліт (LiAlSi4O10), мінерали групи лепідоліту (Сa[Li,Al]3[Si,Al]4O10[F,ОH]2) та амблігоніт-монтебразиту (LiAlPO4[F,ОH]). Рідкіснометалічні пегматити Інгульського мегаблоку Українського щита можуть бути віднесені до унікальних пегматитових утворень (недостатньо вивчених у світовій практиці), у яких головний рудний мінерал представлений петалітом. У металогенічних побудовах у межах мегаблоку виділяються два рудні поля, спеціалізовані на рідкісні метали (Li, Rb, Cs, Be, Ta, Nb, Sn) – Полохівське та Станкуватське (Липнязьке). Родовища та численні рудопрояви рідкісних металів формувалися в досить схожих геолого-тектонічних умовах і мають багато спільних рис – як у речовинному складі вмісних порід, так і в мінералогічному складі рудної речовини. В Інгульському мегаблоці (Шполяно-Ташлицький рідкіснометалічний район) виявлено ряд родовищ літієвих руд, пов'язаних з рідкіснометалічними пегматитами. З метою визначення часу формування літієвої мінералізації уран-свинцевим ізотопним методом за монацитом датовано граніти Липнязького, Табурищенського масивів та жильних тіл пегматоїдних і апліто-пегматоїдних гранітів, відібраних із різних ділянок мегаблоку. З'ясовано, що інтрузія жильних гранітоїдних утворень Інгульського мегаблоку відбулася в досить вузькому віковому інтервалі 2040–2020 млн років тому й незначно відірвана в часі від формування основної маси гранітоїдів, із якими вони просторово асоціюють. Цей факт, разом із геологічними даними, дає підстави зробити припущення, що рідкіснометалічні літієносні пегматити були сформовані в цьому ж віковому інтервалі.
Keywords: літієві пегматити; уран-свинцевий вік; монацит; Український щит