БАГАТОРІЧНА МІНЛИВІСТЬ АБСОЛЮТНИХ РІЧНИХ МІНІМУМІВ СТОКУ ВОДИ РІЧОК УКРАЇНИ - Ободовський, О.; Лук'янець, О.; Почаєвець, О.; Москаленко, С. (Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Геологія, 2025)
Актуальними є дослідження мінливості мінімального стоку води, який належить до екстремальних режимних характеристик водоносності річок у періоди меженей. Така інформація представляє, у загальному випадку, лімітуючи критерії щодо водоспоживання, водокористування та охорони водних ресурсів від забруднення і виснаження, а іноді – це показники небезпечності і катастрофічності, зокрема у періоди тривалих посух. Особливо це важливо в умовах сучасних кліматичних змін, в яких суттєво підвищується ймовірність настання екстремальних гідрологічних явищ. Для оцінки багаторічної мінливості абсолютних річних мінімумів стоку води річок України сформовано вибірки мінімальних середньодобових витрат води за окремі роки з 294 гідрометричних постів з 1947 р. до 2015 р. включно та використано методи статистичної обробки випадкових величин (для визначення норм стоку, коефіцієнтів варіації та асиметрії) та випадкових функцій (для побудови інтегральних різницевих кривих). В основу дослідження просторових закономірностей змін абсолютних мінімумів стоку води річок України взято "Схему гідрографічного районування території України", де територія України поділяється на гідрографічні одиниці – дев'ять районів річкових басейнів та дев'ять суббасейнів. Абсолютні річні мінімуми стоку води річок на території України фіксуються у періоди літньо-осінньої чи зимової межені. Високі значення норм мінімальних за рік модулів стоку води спостерігаються на річках Карпатського регіону і змінюються від 8,7 л · с-1· км -2 на гірських річках з невеликими площами водозборів до 0,9 л · с-1· км -2 на річках з більшими водозборами, які виходять з гірських та передгірних ділянок протікання на рівнинні. На річках Криму абсолютні річні мінімуми модулів стоку води у переважній більшості змінюються від 0,0 до 1,8 л · с-1· км-2. Щодо рівнинних річкових басейнів, то для річок басейну Вісли, суббасейнів Прип'яті та Десни, лівобережної частини річкового басейну Дністра діапазон норм мінімальних за рік модулів стоку води становить 0,20÷2,9 л · с-1· км-2. Південніше від зазначених рівнинних річкових басейнів діапазони поступово зменшується: на річках суббасейну Середнього Дніпра – 0,19÷1,19 л · с -1· км-2, суббасейну Нижнього Дніпра – 0,04÷0,42 л · с -1· км -2, басейну Південного Бугу – 0,09÷1,75 л · с -1 · км -2, а у басейні річок Причорномор'я – 0,0÷0,001 л · с -1· км -2. Для річкових басейнів рівнинній частини України варіація річних мінімумів знаходиться у межах 0,30÷2,83, меншим є діапазон мінливості для річок Карпатського регіону – 0,20÷0,90. Коефіцієнти асиметрії мінімального за рік стоку води річок для всієї території України мають діапазони від від'ємних -0,11÷ -2,01 до додатних значень 1,30 ÷ 6,4. Щодо багаторічної мінливості абсолютних річних мінімумів стоку води річок України, то аналіз узагальнених різницевих інтегральних кривих для всієї сукупності річок у межах басейнів та суббасейнів гідрографічного районування України показав, що в границях періоду спільних спостережень з 1947 по 2015 р. циклічні складові проявляються у тривалому періоді зменшення їх величин до 1968–1974 рр., потім спостерігається їх збільшення, а на сучасному відрізку часу після 20062010 рр. помітна тенденція до зменшення.
Keywords: річки України; гідрографічне районування України; межень; мінімальний стік води; абсолютні річні мінімуми; статистичні параметри розподілу; різницеві інтегральні криві; мінливість мінімального стоку води